556 
benets stora vinge, och afskiljer således pannbenet från fjäll- 
benet. Foramen magnum är mycket bredare än högt. Tro- 
cessus paramastoidcus är kort, men dock tydlig och utstående. 
Froc. mastoideus äi* helt låg och trubbig. Foramen earoiiciim 
posterius är litet, och beläget närmare intill den främre än 
den bakre ändan af huUa ossea. Den starka inknipningen å 
bakre delen af pannan är belägen framom craniets midt, och 
den begränsas framtill och upptill af en utstående afrundad kant. 
Den främre delen af pannan är något litet konkav. Pannans 
postorbitalutskott äro korta , men dock tillspetsade och utstående. 
Foramen ovale har sitt läge midt för proc. xjostghnoideus. 
Gombenens bakre fria kant är hos de äldre vanligen konkav, och 
hos yngre merendels i midten med en liten utstående vinkel , som 
stundom äfven förefinnes hos äldre. Dessa bens orbitala skifva 
sträcker sig ända fram till tårbenet. Detta ben bildar hos äldre 
en utstående knöl å framkanten af orhita. Denna är temligen 
liten, och afståndet mellan foramen lacrymaJc och spetsen af 
pannbenets postorbitalutskott är mindre än bredden af foramen 
macjnum. Kindbågarne äro starka , och hafva tydliga postorbital- 
utskott. Foramen mfraorhitale är mycket stort, och hos de 
äldre nästan ovalt, och hos de yngre subtriangulärt. Den öfre 
grenen af öfverkäkens okbensutskott är mycket smalare än den 
undre. Näsbenen sträcka sig vid pannan något längre tillbaka 
än öfverkäksbenen. Underkäkens kronutskott är hos de äldre 
trubbigt tillspetsadt , och hos de yngre afrundadt vid spetsen. 
— Den äldre honan har å craniet en fullständig cHsta sa- 
gittalis^ och det skiljer sig endast från hanens genom mindre 
storlek. 
Balen: Sidoutskotten å atlas hafva i främre kanten vid 
basen en bugt för arteria vertehralis, och deras kanter äro 
ojemna och bugtiga. Fpistropheiis har främre och bakre spet- 
sarne å neuraltaggen ungefär lika långa, och denna och alla de 
följande halskotorna hafva tydliga hyperapophyser, men deremot 
inga från dem skilda metapophyser. A 3:dje halskotan synas 
spår till dessa sednare , som der äro sammanvuxna med de förra. 
3:dje — 6:te halskotorna hafva distinkta parapophyser, som på 
den sistnämnda äro störst. — Bröstkotorna äro 14 och ländkotorna 
6. De 3me sista bröstkotorna hafva neuraltaggen riktad framåt, 
och å den ll;te är den tydlig, ehuru liten. Först på 12:te bröst- 
kotan äro meta- och anapophyserna åtskilda. Ländkotornas sido- 
