564 
stämmande med dem hos de andra vesledjnren. Tandbyggnaden är mycket 
olik utterns, samt afviker till dels väsendtligen från den af alla andra rof- 
djur. De undre framtänderna äro hos de äldre vanligen 4, emedan den 
yttersta å hvardera sidan är föga utbildad och vanligen af fallande. Mellan- 
tänderna äro å hvardera sidan ofvan 2, och nedan 3, och af dessa har den 
bakersta i båda käkarne en mycket trubbig, eller nästan knölig krona- 
Både de öfre och de undre roftänderna äro knöliga, lika såväl som knöl- 
tänderna. Den öfre roftanden, som är mindre än den öfre knöltanden, har 
hälen upptagande hela inre sidan af kronan, och den har å kronan 2:ne 
yttre och 1 inre knöl. Den undre roftanden är mycket stor, och har å 
kronan 5 knölar. 
Till detta slägte hörer endast en art, Enhyäris lutris (Linné), som 
har kroppslängden 3—4 fot, och svansen omkring 1 fot lång. Färgen är 
något föränderlig. På hufvudet och halsen är den vanligen gråaktig, eller 
silfvergrå. Ryggen , sidorna , fötterna och svansen äro svarta , glänsande , 
och stundom äro de längre hårspetsarne gulbruna. Bottenfällen , som är 
3^tterst fin, är purpurbrun vid spetsarne. Bröstet och buken variera från 
silfvergrå till ljusbrun färg. 
Lutra marina, Steller: Nova Acta Petrop. IL pag. 367. — 1751. 
Miistela Lutris, Linné: Systema Naturse, edit. 12:ma, pag. 66. — 1766. 
Sea Otter, Everaed Home & Archibald Menzies: PMIosophical 
Transactions of the Eoyal Society of London , for the year 
1796, pag. 385, tab. 8—10. 
Enhy dr a i7iarina, AvDVBO^ & BachmäN: The viviparous Quadrupeds of North 
America, vol. III, pag. 170, tab. 137. — 1854. 
„ „ Baird: Mammals of North America, pag. 189. — 1859. 
Enhydris lutris, J. E. Gray: Proceed. of the zool. Soc. of London 1865, 
pag. 136, tab. VH. - 1865. 
Förekommer vid vestra kusten af N. Amerika från Californien till 
Oregon, der den stundom träffas långt ute i vida Oceanen. Audubon sä- 
ger dock, att den förekommer oftast i hafsbugter och i grannskapet af öar 
och flodmynningar. Pelsverk af dess hud hafva af alla varit de dyrbaraste. 
Den är på väg att blifva utrotad. 
3. Underfam. MELIN^, J. E. Gray. 
Hälen å den öfre roftanden är stor^ och upptager mera 
än hälften af lironans längd å samma tand , och har 2:ne mer 
eller mindre tydliga knölar. Den öfre Jcnöltanden är mychet 
stor^ och longitudinell. Fötterna äro plantigrada^ och hafva 
inga eller och endast rudimentära simlunnor^ och de främre 
äro utbildade för gräfning. 
De till denna underfamilj hörande vesledjnren äro i allmän- 
het af en tjock och undersätsig kroppsform , och deras byggnad 
