580 
lan deras haJcre kant och gropen of van hålet för tuba Eustachii 
märkbart större än deras bredd. Då craniet betraktas ofvan- 
ifrån^ visar sig dess hjernskål dels kortare och dels framtill 
bredare än hos den äldre vargen^ det förra till följe der af ^ att 
hjesskammen är mindre utstående baktill ^ och det sednare till 
följe af den nämnda mindre inknipningen af bakre delen af 
pannan. Mellankäksbenen nå på långt när icke till midttn af 
näsbenen , och af ståndet mellan pannbenen och mellankäksbenen 
är i allmänhet större eller lika med bredden af foramen mag- 
num *). — Den Öfre r of tanden har i allmänhet hälen tydlig., 
ehuru 7ngcket låg. Hos mycket gamla individer är den stun- 
dom afnÖtt och försvunnen. Denna roftands längddimension 
är i allmänhet mindre än den af de båda öfre knöltänderna 
tillsammantagna. 
Canis familiaris, Linné: Systeraa Naturse, edit. 10:ma, pag. 38. — 1758. 
„ ,, Idem: Fauna Svecica, edit. 2:da, pag. 3. — 1761. 
„ A. J. Retzius: Faunae Suecicse pars l:ma, pag. 11. — 1800. 
„ „ S. Nilsson: Skandin. Fauna , Däggdjuren, 2:dra uppl. pag. 
232. — 1847. 
„ „ C. G. GlEBEL: Die Säugetliiere, pag. 842. — 1855. 
„ J. H. Blasius: Naturgeschichte der Säugethiere Deutsch- 
lands, pag. 186. — 1857. 
,, „ A. E. Holmgren: Skandinaviens Däggdjur, pag. 134. — 
1865. 
„ „ J. E. Gray: Notes on the Skulls of the Species of Dogs, 
Wolves and Foxes {Ccmidé) in the Collection ot the 
British Museum ; Proceed. of the Zoolog. Soc. of London, 
1868, pag. 508. - 1869. 
Hunden är, såsom bekant, mycket föränderlig, och företer 
en stor mängd olika former — varieteter eller racer — , som på- 
tagligen , åtminstone till stor del , äro en produkt för det första 
af en inneboende tendens till variation, och för det andra dels 
af kulturen och domesticationen, och dels af locala och klima- 
tiska förhållanden, föda m. m. Fitzinger upptager 2) 185 hund- 
racer, fördelade pä 7 särskilda typer, som af honom anses så- 
som sjelfständiga stamformer eller ursprungligen skilda arter. 
1) Lapphunden synes vara den som i craniiformen närmar sig mest till 
vargen. 
2) Die Racen des zahmen Hundes; Sitzungsberichte der mathem. na- 
turwiss. Classe der Kaiserl. Akad. d. Wissensch. zu Wien, Bd. 56, l:e Ab- 
theil. pag. 377, 514 & 776. - 1867. 
