588 
öfverensstämma , ehuru den afJ. Gray^) anses vara af skiljaktig 
art. I sydligare trakter blir vår varg i allmänhet af en mörkare 
färg, och på Pyrenéerna och i Spanien och någon gång äfven i 
Tyskland är han mer eller mindre öfvervägande svart, hvilken 
färgvarietet af Schreber fått namnet Canis lycaon. En mot- 
svarande svartaktig varietet {Canis occidentalis^ var. ater^ Baird^) 
företer äfven den Nordamerikanske vargen. Enligt Skandinavisk 
Fauna har den svarta varieteten en och annan gång äfven an- 
träffats i Sverige (Wermland och Westmanland). 
Skelettet Craniet : Längd från framkanten af mellan- 
käksbenen till bakre ändan af hjesskammen 9 t. eller 270 mill. 
Afståndet mellan framkanten af mellankäksbenen och spetsen af 
postorbitalutskottet å pannbenet 57)o t. eller 155 mill. Afstån- 
det mellan samma utskott och bakre ändan af hjesskammen 4Vio 
t. eller 129 mill. Pannans bredd mellan ypetsarne af pannbenens 
postorbitalutskott 2V20 ^- ^1^^^' ^iVi i^i^l- Största bredden öfver 
kindbågarne 57io t. eller 153 mill. Craniet af en gammal hona 
har längden 8 t. eller 240 mill. , och största bredden öfver kind- 
bågarne ^- ^^^^1* 1'^^ Craniet utmärker sig genom 
en, isynnerhet framtill, jemförelsevis smal hjernskål, som bakom 
pannbenens postorbitalutskott är starkt inknipen och nästan half- 
cylindrisk, genom de starkt utstående kindbågarne, och den 
långa, höga och bakåt starkt utskjutande hjesskammen. Af- 
ståndet mellan spetsen af ofvannämnde postorbitalutskott och 
det ställe, der båda cristce frontales externce förena sig till 
bildandet af hjesskammen är ej längre än det mellan nämnde 
spets och fossa lacrymalis ^ då deremot hos hunden det förra 
afståndet är betydligt större än det sednare*). Nackbenets öfre 
del {pars occipitalis) företer upptill och intill basen af den här 
på craniets öfre sida uppstigande höga och starka kammen en 
uppåt och bakåt riktad ränna. Inuti huUa ossea är en ofull- 
ständig och till den större och bakre delen endast svagt antydd 
skiljevägg mellan de yttre och inre afdelningarne af det af den 
omslutna rummet, och då hulla ossea ej är genomsigtig, kan 
man utanpå den icke skönja något spår till en sådan skiljevägg. 
1) Proceed. of the Zool. Soc. 1868, pag. 501. 
2) L. c. pag. 113. 
3) Af den ofvan beskrifne gamle hanen. 
4) Hos den yngre vargen förete naturligtvis dessa afstånd ett annat 
förhållande, och öfverensstämma i det närmaste med desamma å hundens 
cranium. 
