595 
vid Randers i norra delen af landet I Schleswig blefvo de 
siste vargarne skjutna 1778 2). 
I de nordligare delarne af Sverige och Norge, samt vid 
Fjellryggen förekommer vargen ännu, enligt hvad ofvan blifvit 
yttradt, icke sällan, ehuru man äfven här på ett och annat ställe 
förmärkt en förminskning af dess antal, förorsakad på samma 
sätt som i sydligare trakter. Så har Öfverjägaren L. J. Hall- 
gren^) uppgifvit rörande vildafveln i Jemtlands vestra fjelltrak- 
ter, att "vargarnes . antal har genom flitigt begagnande af för- 
gift under förliden vinter (1869) något minskats." Från Fjell- 
ryggen och de nordligare ödsliga trakterna, der vargarne hafva 
tillfälle att ostörda få fortplanta sig, ströfva de under vintren 
ned dels till låglandet och dels till sydligare trakter; och vi 
hafva således här den härd, som ständigt förser den öfriga de- 
len af landet med nya tillskott af detta farliga rofdjur. På 
samma sätt erhålla de nordligaste delarne af Sverige och Norge 
ständigt nya bidrag af invandrande vargar från Finland och Eyss- 
land, der detta djur af ålder varit och ännu alltjemnt är ym- 
nigast representeradt. Huru talrik vargen är i Finland, kunna 
vi finna deraf, att under femårsperioden 1861—1865 dödades i 
Finland, med undantag af Åbo och Björneborgs län, 2379 var- 
gar, dä deremot under samma tid i hela Sverige endast dödades 
509, och i Norge 581; således i en del af Finland mera än 
dubbelt flera än i Sverige och Norge tillsammantagna *) , och 
det fastän sannolikt en del af de i Norge, och möjligtvis äfven 
en del af de i det nordligaste Sverige dödade utgjorts af ungar 
af flellräfven, enligt den af R. Collett uttalade förmodan. 
Med undantag af den tid, då dess ungar äro små, d. v. s. 
våren och sommaren, förer vargen ett kringströfvande lif, och 
detta är orsaken till att han stundom under vintren visar sig 
på trakter, der han eljest icke anträffas, och som äro långt af- 
lägsna från den trakt, der han blifvit född. Det är en inne- 
boende vandringsdrift, som drifver honom till dessa ströftåg. 
Genom detta kringströfvande befordras i hög grad hans geogra- 
fiska utbredning, emedan han derunder stundom vid propaga- 
tionstidens annalkande påträffar sådane platser, der han finner 
1) H. B. Melchior: Den Danske Stats och Norges Pattedyr, pag. 18. 
2) Ibm. 
3) Sv. Jäg.förb:s Nya Tidskr. , 7:de årg., pag. 243. 
4j Ibm, pag. 163. 
