600 
samma förekomma i Europa, Asien, Afrika och Norra Amerika. 
Af dessa tillhöra 2:ne vår, och 3:ne Europas fauna. De hafva 
väl utbildade analkörtlar, och på öfre sidan af svansen en körtel, 
som man kallat viol-körtel , och som äfven förefinnes hos en del 
af föregående slägte^). 
1. Vulpes vulgaris, J. E. Gkay. 
Bäfven eller Slwgsräfven. 
Öronen tillspetsade och stora ^ så att deras längd från 
hasen af yttre kanten är ungefär lika med eller något längre 
än hälften af hufvudets D:o ; och å yttre sidan är o de från 
spetsen mot hasen till stor del svarta. Extremiteterna är o å 
nedre delen af främre sidan svarta eller svartaktiga; och 
trampknölar ne är o nakna. Svansen med håren har ungefär 
eller nära V3 of kropx^ens längd. — Ä craniet är hjesshenens 
längd större än af ståndet mellan hasen af fjällhenets okhens- 
utskott och crista sagittalis. Då craniet hetraktas från sidan, 
är den öfre konturens sänkning framom pannan tydlig , men 
svag. Mellankäkshenen sträcka sig hakom midten af näshenen. 
Den horisontella delen (kroppen) af underkäken har sin största 
höjd under den hakersta knöltanden — Den hakre öfre knöl- 
tandens kronas longitudinella dimension innehålles icke 2:ne 
gånger i den främre öfre knöltandens D:o. 
Linné: Systema Naturse, edit. 10:ma, pag. 40. — 1758. 
Idem: Fauna Svecica, edit. 2:da, pag. 3. — 1761. 
A. J. Retzius: Faunae Suecicae pars l:raa, pag. 14. — 1800. 
C. Quensel: Svensk Zoologi, Bd. 1, pl. 13. — 1806. 
S. Nilsson: Illumin. figurer till Skandin. Fauna, pl. 7, 
13 & 14. — 1829, 1830, 1831. 
C. U. Ekström : Tidskr. för Jägare och Naturforsk. 1834, 
pag. 897. - 1834. 
S. Nilsson: Skandin. Fauna, Däggdjuren, 2: dra uppl,, 
pag. 250. - 1847. 
J. H. Blasius: Naturgeschichte der Säugethiere Deutsch- 
lands, pag. 191.— 1857. 
A. E. Holmgren: Skandinaviens Däggdjur, pag. 146, med 
fig. — 1865. 
1) A. Retzius: Kongl. Vetensk. Akad:s Handl. 1848, sednare hälften, 
pag. 309. 
2) Skand. Fauna, Däggdjuren, 2:dra uppl., pag. 251. 
Canis Vulpes, 
>> >> 
» » 
» »» 
>> j> 
>> >> 
>> >> 
