609 
Räfvens födoämnen i fritt tillstånd utgöras företrädesvis af 
ryggradsdjur, men han förtär äfven ryggradslösa djur, såsom 
insekter, kräftor, sniglar, musslor och daggmaskar, då nöden 
dertill drifver honom. Stundom uppsöker han bon af humlor, 
för att äta den deri befintliga honungen, och i högsta nöden 
lär han någon gång t. o. m. förtära vegetabilier. Sjelfva igel- 
kotten, som eljest har ett godt sk3'dd uti sitt taggiga pansar, 
förstår han att öfverväldiga på det sätt, att han låter sin urin 
på hans buksida, då han är hoprullad, och har nosen der be- 
lägen, och derigenom tvingar honom att öppna sig. 
Räfven, liksom hunden och vargen, lefver i polygami, och 
flere hanar närma sig honan under parningstiden. Der uppstå 
då häftiga strider mellan hanarne, och den, som dervid blir 
segrare , blir den gynnade älskaren; och denne lär sedermera 
lemna honan något biträde vid vården om ungarne, och följ- 
aktligen hålla sig i familjens grannskap , emedan äfven han slä- 
par föda till dem, då de äro i boet, och sedan de blifvit så 
pass försigkomna, att de jemte mjölken kunna förtära kött^). 
Parningstiden inträflar i slutet af Januari och i Februari, och 
parningen verkställes på samma sätt som hundarnes, samt lär 
ofta ske i kulan. Honan går drägtig i 9 veckor, och föder van- 
ligen 4 — 5, men stundom 8—9 ungar, kvilka äro blinda de 10— 14 
första dygnen. Vid början af digifningen lemnar hon sällan boet, 
och hanen förser henne under denna tid med föda. Modern är 
mycket öm om ungarne, och vågar sitt lif för att skydda dem 2). 
Då ungarne äro 5 — 6 veckor gamla gå de stundom ut ur boet 
eller lyan, för att leka och sola sig. Märka de då någon fara, 
rusa de pilsnabbt in igen. Märker modern något oråd, bort- 
flyttar hon ungarne till ett annat ställe. "Redan i Juli månad 
lemnar hela familjen lyan, och tager sitt sommarnöje uti sädes- 
åkrar, hvarest den till tidsfördrif idkar jagt på unghare, möss, 
gräshoppor och större skalbaggar m. m. Denna tid är ungarnes 
uppfostringstid" (Gadamer). På senhösten upplöses familjen. 
Följande året äro ungarne fullvuxna, och börja då para sig. 
I afseende på räfvens naturalhistoria för öfrigt och rä^agten 
hänvisa vi till: 
H. Gadamer: Räfven och räfjagten; i Svenska Jägareförbundets 
Nya Tidskrift, l:sta årgången (1863), pag. 88 & 178; och 
1) H. Gadamer: Sv. Jäg.förb:s Nya Tidskr., l:sta årg. (1863), pag. 93. 
2) Tidskr. för Jägare och Naturforskare 1833, pag. 477. 
