638 
Den mest betydande skiljaktigheten mellan den fossile grottbj örnen 
och vår nu lefvaude björn hemtas från tandbyggnaden , och denne tyckes 
berättiga till att antaga en bestämd artskillnad dem emellan. Skillnaden 
uti craniiformen synes vara mindre , och torde , åtminstone till hufvudsaklig 
del , kunna tillskrifvas högre ålder och starkare utveckling hos den förre '). 
Grottbjörnen har varit mycket större än vår björn, ehuru V. Middendorff, 
efter jemförelse mellan det största craniet af den nu lefvande björnen, från 
Schantar-Ön, af 418 millim:s längd, och ett af Schmerling beskrifvet cra- 
nium af grottbjörnen, af 468 milhs 1., reducerat skillnaden i storlek der- 
hän, att grottbjörnen endast varit Vg större än den andre. Prof. S. Nils- 
son 2) har emellertid på grund af lårbenets storlek beräknat grottbjörnens 
längd till något mera än 9 fot , och dess höjd till 5 Va fot. 
Af denna fossila och utdöda björnart, som tillhör pliocena och quar- 
tära bildningarne , har enligt S. Nilsson ^) ett lårben blifvit uppgräfdt på 
Kullaberg i Skåne. Vi hafva haft tillfälle att se platsen der det fanns, och 
det låg i öfre delen af ett mergellager, och under ett lager af stenar och 
torfdy, samt på omkring 2—3 alnars djup. Tillsammans med det anträfiades 
flera ben och horn af ren*). 
2. Ursus maritimus, Linné. 
Isbjörnen. 
Fotsulorna med undantag af några få små nakna tramp- 
knölar, hetäcMa af tätt sittande liår. Hufvudet har låg och 
föga , öfver nosen upx>liöjd panna. Halsen är temligen lång. 
Öronen äro mychet små, och Jcorthåriga. Svansen är tydligt 
ehuru mycket kort. Färgen är hvit eller gulhvit. — A craniet 
är af ståndet mellan spetsarne af pannbenens postorbitalutskott 
och framkanten af mellankäksbenen mindre än detsamma mellan 
de bakre öfre knöltänderna och nackbenets ledknappar. Mesopte- 
rygoidgropen (fossa mesopteryqoided) är af smalnande framåt. 
Af ståndet mellan gombenens yttre kanter midt för deras bakre 
fria Bio är ungefär lika med detsamma mellan de främre 
1) Vi hänvisa i detta afseende till v. Middendorff ; Untersuchungen 
an Schädeln des gemeinen Landbäreu , als kritische Beleutung der Streit- 
frage ueber die Arten fossiler Höhlenbären ; in den Verhandl. der mineralog. 
Gesellsch. zu St. Petersb. Jahrg. 1850-51, pag. 27. 
2) Öfvers. af K. Vet. Akad:s Förh. för 1861 , pag. 46. 
3) Anf. st. pag. 45. 
4) De tänder, som beskrifvas i Skand. Fauna, Däggdjuren, 2:dra uppL, 
pag. 213 , synas oss icke kunna med säkerhet hänföras till här ifrågavarande 
art, utan tillhöra sannolikt U. arctos. 
