645 
Ordningen PINNIPEDIA, Illiger. 1811. 
(Prodromus Systematis Mamraalium et Avium, pag. 138). 
Själdjur eller Säldjur 
Denna ordning, som inom systemet är den 7:de, är, liksom 
föregående , väl begränsad , men den sluter sig dock så nära in- 
till den , att den ofta blifvit betraktad såsom en afdelning af den. 
Dess utmärkande karakterer äro: Fostret är genom en medel- 
måttig^ gördelformig , och med decidua försedd placenta för- 
enadt med modren. Fötterna äro fenlika och ungtiiculerade, och 
hr öppen i allmänhet mer eller mindre spolformig och nedtrycM. 
Näsborrarne och öronöppningarne kunna tillslutas, och ut- 
öronen äro små eller inga. Kroppen är hetäcld af tätt åMig- 
gande och tillplattade hår. Hvardera käken har 3. 'ne slag enkla 
tänder: f ramtänder, hörntänder och kindtänder. Af f ramtän- 
derna, hvilkas antal är vexlande, äro de mellersta minst. 
Hörntänderna äro kägelformiga , och högre än de andre. Kind- 
tänderna äro ungefär af samma form , och inga äro utmärkta 
sins emellan såsom rof tänder eller knöltänder, och alla hafva 
slutna rötter. Tandömsningen är ofta foetal, och då den är 
postfoetal, inträder den strax efter födelsen. Mjölktänderna 
äro i allmänhet mycket små. Mjölkkindtändernas antal är 
vanligen 3:ne, men någon gång 4 å hvardera sidan i båda 
käkarne. De permanenta kindtändernas antal å hvardera sidan 
i desamma Öf ver stiger icke 6 , och understiger icke 4 , och företer 
stundom individuella variationer. Craniet är bildadt efter samma 
typ, som hos rof djur en, och bland dem närmar det sig mest 
till det af vessledjuren , men det företer åtskilliga betydliga 
vexlingar i form. I allmänhet utmärker det sig genom en 
smal panna, och der igenom att tårbenen salmas, eller äro 
otydliga. Byggraden är utmärkt genom betydlig böjlighet ^ 
1) I östra och södra Sverige benämnas dessa djur af folket vanligen 
själar, hvilken benämning kommer af den fornsvenska siceler eWei' sicsl, och 
således icke rätteligen kan skrifvas skålar, såsom på sednare tiden, efter 
Sam. Ödman (1784) för det mesta varit brukligt. I Halland och Bohuslän 
benämnas de sälar, hvilket namn utan tvifvel härleder sig af den fornnor- 
diska benämningen sélr, och derföre torde kunna betraktas såsom det rik- 
tigaste. Då den förra benämningen emellertid hos oss är den vanligaste, 
och derjemte är af hög ålder, vilja vi föredraga den, ehuru vi i det före- 
gående en och annan gång begagnat den sednare. 
