G49 
varma andedrägt. Dessa hål äro vid öfre mynningen helt små, 
och vidga sig nedåt. Uti skärgården i Koslagen kallas dessa 
hål noshliser. Jemte dessa hafva de större hål, genom hvilka 
de krypa upp pä isen, och som de äfvon sjelfvo tilldana, och 
hvilkas kanter derföre bära märken efter deras tänder, och hvilka 
stundom äro alldeles runda. Dessa hål kallas i nämnde trakt 
'brunnar. Der isen höjer sig något eller bildar råkar, tillreda 
de stundom hviloställen åt sig, der de andas genom de sprin- 
gor, som uppkommit uti isen. — Isj^nnerhet i do kalla trakterna 
af jorden är själarnes kropp under huden omsluten af ett mer 
eller mindre tjockt lager af späck, som väsendtligen bidrager 
till deras förmåga att under lägre temperaturgrader bibehålla 
en hög och konstant kroppstemperatur. Utan tvifvel är det också 
för detta ändamål , som de äro utrustade med en betydlig rike- 
dom på blod. 
I öfverensstämmelse med hvad nedan anföres om Fhoca 
harhata lära själdjuren i allmänhet lefva i polygami. Dylika 
iakttagelser har man äfven gjort beträffande öronsjälarne^). E. 
KosTED^) uppgifver dock, att "Steen-Kobben" (FJioca vikilina) 
lefver i monogami. Såsom vi redan hafva anfört, föda de i all- 
mänhet blott en unge, hvilken är mycket stor och utbildad, på 
det han må hafva förmåga att uthärda de svårigheter för hans 
existens , som nakna klippor, oceanens brusande vågor, och stun- 
dom is och köld medföra. Han diar sin moder vanligen endast 
en kortare tid, men någon gång ledsagar han henne och åtnjuter 
hennes vård under en temligen lång tid. Stundom dröjer det 
någon liten tid innan ungen, sedan han blifvit född, begifver 
sig i vattnet , och stundom är han strax efter födseln färdig att 
störta sig i detsamma. 
Själarne äro intelligenta djur, som hafva förmåga af dressur, 
och blifva sina vårdare nästan lika tillgifna , som hunden. "De 
följa sin herre simmande, då han seglar i båt, och stiga upp, 
och hålla vakt i båten, då han aflägsnar sig; de fiska åt sig 
sjelfva och åt honom ; de äro lekkära , mottaga och gifva karos- 
ser 0. s. v." (Skand. Fauna). De ådagalägga mycken försigtighet 
1) G. A. Maack: Der Zoologische Garten, Jalirg. 1870, pag. 8; och 
J. A. Allén : On the eared Seals ; Bulletin of the Museum of comparat. Zoo- 
logy at Harvard College. Cambridge, vol. II, N:o 1, pag. 137. 
2) Om Steen-Kobben ; i Nye Samling af det Kongel. Norske Videnska- 
bers Selskabs Skrifter, 2:det Bd, pag. 190. — 1788. 
42* 
