669 
exempel på, att en själ sålunda vandrat 4V2 i^i^ pä landet. En 
del andra förflytta sig saktare och med större svårighet, der- 
igenom att de endast framsläpa sig med de främre extremite- 
terna, hållande de bakre samt den bakre kroppsändan utsträckte 
rätt bakut , stundom på ojemn mark underlättande framsläpandet 
genom åt sidorna undulära eller vrickande rörelser med kroppen. 
Detta sätt att röra sig tillhör grönlandssjälen, och beskrifves af 
James Murie^). Den mindre rörligheten i de bakre extremite- 
terna beror dels deraf, att en jemförelsevis större del af dem 
är indragen inom den hud, som betäcker den bakre delen af 
kroppen, och dels deraf, att fotledens articulation blifvit något 
inskränkt, derigenom att astragalus med sitt stora bakre ut- 
skott blifvit mindre rörligt fästad vid calcaneus. 
Hvad de yttre karaktererna beträffar, utmärka de egentliga 
själarne sig vidare merendels genom en starkare utveckling af 
klorna på de främre extremiteterna , hvilka klor hos de denna 
grupp tillhörande själarne inom vår fauna äro stora och starka. 
De hafva äfven en mera nedtryckt kroppsform än de andra själ- 
djuren, och isynnerhet mera nedtryckt än den, som tillkommer 
öronsjälarne. 
1 öfverensstämmelse dermed, att deras extremiteter äro 
mindre utbildade för rörelsen på land, än de af hvalrossen, äro 
de så mycket mera dugliga för rörelsen i vattnet, der de i all- 
mänhet fortskaffa sig med större snabbhet och vighet än den 
sednare. Härtill bidrager äfven en något smärtare kroppsform. 
Under framskjutandet i vattnet är det endast de bakre extremi- 
teterna som begagnas såsom pådrifvande kraft, och de främre 
hållas tryckta till kroppen. 
Denna familj afdelas af T. Gill uti 3:ne underfamiljer: 
1. Fhocince, 2. Cystopliorince^ och 3. Stenorliynchinm , af hvilka 
den sista icke har några representanter inom vår fauna. Till 
den lista af dessa underfamiljer räknar han 6, och till den 2:dra 
2me slägten. I öfverensstämmelse med Nilsson anse vi, att af 
de till den första hörande 6 slägtena de 4 första: 1. Fhoca^ 
2. Fagomys^ 3. FagopMlus, och 4.. Erignathus, som äro grun- 
dade på de 4 i Skandinavisk Fauna, och äfven här nedan i 
samma ordning under si. FJioca upptagna arterna, med rätta 
böra räknas till ett enda slägte med det sistnämnda af Linné 
1) Pioceed. of the Zoolog. Soc. of London 1870, pag. 604, 
