689 
Denna, liksom föregående arten, håller sig i skärgårdarne 
och i grannskapet af kusterne, i flärdar och bugter, och äfven 
den går stundom in i floderna, t. ex. i Dwina. Sannolikt är 
det de j^ngre, som gå längst in i fjärdarne, då dereraot de gamle 
hanarne, och äfven de gamla honorna under yngletiden , hålla 
sig i grannskapet af de mera aflägsna skären^). Enligt Skand- 
Fauna kallas den i Blekinge Inshärsshäl och Shärfving. Vi 
hafva derstädes hört benämningen SJcärfsMl, och förmoda, att 
dermed åsyftats denna arten. Den lefver af samma slags födo- 
ämnen, som föregående arten, och i den högre norden utgöra 
kräftdjur för den, liksom för de flesta af de andra själdjuren 
derstädes, en väsendtlig del af dess föda. Enligt de underrät- 
telser, vi erhållit, lefver den dock äfven hos oss i Bottniska 
Viken till icke obetydlig del af kräftdjur, då man i dess mage 
funnit Idothea entomon i stor myckenhet. Den äldre hanen har 
en stinkande lukt, hvilken gifvit anledning till artnamnet. 
Enligt A. J. Malmgken^) inträffar denne själs yngletid i 
Bottniska Viken mellan slutet af Februari och slutet af Mars, 
och i Skandinavisk Fauna uppgifves den oftast inträffa i Mars och 
April. Någon gång har den emellertid befunnits ynglande sed- 
nare, så att tiden derför tyckes vara något vexlande. Uti Zoo- 
logical Garden i London ynglade en hona den 8:de Juni. Den 
hade erhållits d. 23:dje föregående Maj Enligt Thienemann*), 
parar den sig vid Island i September, och ynglar i Mars och 
April. Enligt Skandin. Fauna, parar den sig i Juni. Den får 
blott en unge. Denne är vid födseln försedd med en ullik hår- 
beklädnad, som ofvan är af en gråhvitaktig , och under af en 
nästan rent hvit färg. Öfre sidan af hufvudet och ryggen äro 
skuggade af mer eller mindre mörk gråaktig färg Enligt 
Bartletts iakttagelse vid nu nämnda tillfälle i Zoological Garden, 
befriade sig ungen från denna ulldrägt några minuter efter föd- 
1) Det är sannolikt dessa äldre individer, hvilka hålla sig vid längre 
ut i hafvet liggande skär, och isynnerhet de äldre haname, som vanligen 
kallas Hafsvikare. 
2) Öfvers. af K. Vet. Akad:s Förh. 1863, pag. 143. 
3) A. D. Bartlett: Proceed. of the Zoolog. Society of London 1868, 
pag. 403. 
4) Naturhistor. Bemerkungen etc. I. Abtheil. Säiigethiere, pag. 94. 
5) Vi hänvisa för öfrigt till den beskrifning öfver en ofödd unge, som 
vi meddelat i Förhandlingarna vid de Skandinaviske Naturforskarnes 9:de 
möte i Stockholm 1863, pag. 388. 
