692 
och hårbeklädnaden pä nosens öfre sida går ned med en spets 
mellan öfre delarne af näsborrarne. öfre läpparne äro starkt 
uppsvällde, och hvardera har 6 rader, temligen små vågbräddade 
och ljust brunaktiga morrhår. Ofvan hvartdera ögat är ett knippe 
af några mindre borst. A främre extremiteterna är den l:sta 
eller främsta tån längre än den 2:dra , och klorna hafva afrundad 
rygg, och den å l:sta tån är föga längre än den å 2:dra. Å 
bakre extremiteterna, hvars klor, såsom vanligt, äro smalare, 
är den flik, som bildas af den yttre eller l-.sta tån, något längre 
än den af 5:te D:o. Klorna äro svarta eller svartbruna. — Färgen 
är i hög grad föränderlig efter kön och ålder. Den gamle hanen 
är hvit, med någon gulaktig anstrykning, och undertill med silfver- 
glans, med hufvudet, åtminstone till större delen, svartaktigt 
eller svartbrunt — nosen mera svart , och bakre delen af hufvudet 
stötande i svartbrunt — och med en stor och lång, nästan ore- 
gelbundet halfmånformig svartbrun eller svartaktig fläck å hvar- 
dera sidan af ryggen, hvilka båda på framryggen vanligen sam- 
manlöpa, och baktill sträcka sig ut öfver den främre delen af 
extremiteterna, och ofta förena sig framom basen af svansen, 
och äfven sträcka sig ut ett stycke öfver den. Stundom är den 
stora fläcken mindre, och hos något yngre är den företrädd af 
en blekt gråaktig färg, som är beströdd med mindre svarta 
fläckar. Långs hakan är ofta ett hvitaktigt band , och på halsen 
undertill och på nedre kroppssidorna förefinnas ofta spridda 
svartaktiga eller svartbruna fläckar. De främre extremiteterna 
hafva samma färg, som kroppens undre sida^). A. Quenneestedt 
har (anf. st.) gifvit följande beskrifning å den gamle hanens 
färg: "Hvit; nosen, pannan och hufvudets sidor svarta; pä hvar- 
dera kroppssidan en stor svart, halfmånformig och oregelbundet 
begränsad fläck, som bakåt sträcker sig ända till svansroten, 
och framtill löper tillsammans öfver ryggen. Svansen med en 
aflång svart fläck." — "Utbredningen och formen af den stora 
sidofläcken temligen varierande. Hos somliga var kroppen dessutom 
beströdd med en mängd smärre svarta fläckar." — Den gamla 
honan är, enligt E. Brown, ofvan dunkelt hvit eller strågul aktig, 
med en gulbrunaktig anstrykning på ryggen; och under är hon 
af samma färg, som hanen, endast möjligen något ljusare. Så- 
som sannolikt något yngre har hon på ryggen en blåaktigt eller 
mörkt grå färg, med ovala fläckar af en mörk färg, liksom 
1) Denna beskrifning å färgen är grundad på uppstoppade exemplar. 
