697 
4. Phoca barbata, O. F. Muller. 
Storsjälen^). 
Morrhårcn äro lielhräddade , gro/va och talriJca. Af fram- 
fötternas tår är den mellersta längst och de yttersta Iwrtast, — 
Craniet har mellanhalhen mellan orhitce tjoch , och craniets öfre 
profilTcontur företer en jemn håge^ som framtill är starkast 
böjd. Vid hvardera sidodelen af sutura coronalis är långs 
denna en rygg. Cristce frontales externce äro föga märJchara^ 
och divergerande hahåt. Långsåt fjällhenets öfre gräns är en 
sJcarp rygg. Tuberculum anteorbitale är starJct utstående. Gom- 
benens bakre fria kant bildar en jemn inböjd båge., som stundom 
i midten är inskuren^ och de äro här långt skilde från plogbenet. 
Fossa pterygopalatina är djup. Foramina lacera postica fort- 
sättas icke framåt af några öppningar m,ellan dervarande ben. 
Den delen af näsbenen^ sam är inskjute^i mellan pannbenen^ 
är mycket kortare än den öfriga delen. Processus paramastoidei 
äro starka och utstående. Underkäken har en knöl å corpus 
under 4:de kindtanden , och corpus har der sin största höjd. — 
Kindtänderna äro rätt sittande., och hos äldre individer starkt 
afnötta. 
Fhoca barbata, O. F. Muller: Zoologiae Danicae Prodroraus, pag. VIII. — 
1776. 
„ leporina, J. Lpjpechin: Phocarum species descriptse; Acta Acade- 
miaj Scientiarum Imperialis PetropolitanjB pro anno 1777, 
pars prior, pag. 264, tab. VIII. — 1778. 
,, barbata, O. Fabkicius: Fauna Groenlandica , pag. 15. — 1780.. 
„ „ Idem: Udförlig Beskrivelse over de Grönlandske Sasle; 
Skrivter af Naturhistorie-Selskabet, I :ste Bind , 2:det Hefte, 
pag. 139. — 1791. 
„ albigenaj Pallas: Zoographia Rosso-Asiatica , vol. I, pag. 109. — 
1811. 
„ barbata j S.Nilsson: Skandin. Fauna , Däggande Djuren, l:stauppL, 
pag. 374. — 1820. 
„ ,, Idem : ibm, 2:dra uppl. , pag. 294. — 1847. 
„ „ A. J. Malmgren: Iakttagelser och anteckningar till Fin- 
markens och Spetsbergens Däggdjursfauna; Öfvers. af K. 
Vet. Akad:s i Stockh. Förh. 1863, pag. 135. — 1864. 
1) Detta namn är härledt från dess Norska namn Storkobbe, i hvilket 
kobbe är synonymt med själ. Det begagnas af de Norska spetsbergs- 
fararne. I Norge gifver man den äfven namnet Hav-JErt, och till följe 
häraf har den i Skandinavisk Fauna blifvit kallad Haf-ert Skäl. 
45* 
