715 
regionens höjd vid främre delen af näsbenen är betydligt mindre 
än den af hjernskålen vid huTlce ossece. Mellanbalken mellan or- 
hitce är baktill å sidorna starkt urgröpt och hopknipen, liksom 
hos hanen. Nackbenets basilardel är alltid genombruten. Den 
främre näsöppningen är mindre än hos hanen, och längden af 
näsbenen innehålles på långt när icke 2:ne gånger (knappt 17? 
gånger) i den sneda höjden af den förre. — Af jngve individer: 
Liknar mycket det af den gamla honan, men skiljes dock lätt 
från detta derigenom att mellanbalken mellan orhitce baktill å 
sidorna är afrundad, eller föga urgröpt, samt icke hopknipen, 
och cristce frontales externce äro helt obetydliga, samt långt 
skilda från hvarandra. Den främre näsöppningen är mindre. 
Hos helt unga individer är mellanbalken mellan orhitce kort och 
mycket tjock. 
Det öfriga skelettet liknar det hos slägtet Thoca. Bröst- 
kotorna äro 15, ländkotorna 5, och korsbeuskotorna 4, af hvilka 
sistnämnda dock endast den l:sta är fästad vid höftbenen. A 
atlas äro de vingformiga sidoutskotten å yttre kanten utringade. 
Skulderbladet är bredare bhalfmånformigt. 
Tänderna. Tandömsningen är foetaP). Tändernas antal: 
Framtänd. hörntänd. ^\ kindtänd. ^ =.34, men icke sällan 
finnas 6 kindtänder å hvardera sidan af öfverkäken, af hvilka då 
den bakersta är den minsta , ehuru för stor för att vara en qvar- 
sittande mjölktand. Af kindtänderna äro sannolikt de 3:ne första 
å hvardera sidan af båda käkarne dentes prcBmoJares. Hos äldre 
individer äro kindtänderna åtskilda genom större eller mindre 
mellanrum. — Öfverkäken: Då kronan ä kindtänderna icke är 
afnött, är den af en mer eller mindre hoptryckt konisk form:, 
med en något skarp kant fram- och baktill, och litet bakåt 
böjd, samt spetsig. Den bakersta kindtandens spets är mycket 
kort och mer eller mindre trubbig. I allmänhet hafva dessa 
tänder icke någon sidotagg i främre kanten. 3:dje och 4:de kind- 
tänderna hafva hos yngre individer ofta en eller någon gång 
en temligen stark sådan bugt, men dess hiifvud hade blifvit krossadt å 
nosen, eller, såsom det benämnes i Eoslagens skärgärd, "klubbadt", så att 
dess form derstädes sannolikt blifvit något förändrad, och bugten något, 
djupare än den eljest är. Det var dock påtagligt, att en bugt der före- 
funnits äfven före klubbningen, 
2) W. LiLLJEBORG: Årsskrift atgifven af K. Vetcnsk.-Societ. i Upsala. 
l:sta årg. 1860, pag. 300. 
