716 
tvenne små taggar eller afsatser i bakre kanten. Den 5:te D:o 
saknar merendels dylika. De 2:ne bakersta D:o af de 5 normala 
hafva dubbla rötter. Då en 6:te kindtand förefinnes, har denna 
enkel rot, ehuru vi någon gång, då denna tand varit temligen 
stor och haft lång rot, iakttagit, att denna genom en grop långs 
midten å hvardera sidan visat spår till delning i 2:ne. Äfven 
2:dra och 3:dje kindtänderna förete genom en mer eller mindre 
tydlig dylik grop spår till rotens delning i 2:ne Hörntänderna 
äro stora, och af framtänderna är den yttersta mycket större än 
de andre. — Underkäken: Uti denna hafva vi icke funnit 
någon öfvertalig kindtand. Kindtändernas kronor hafva samma 
form, som den af de öfre, men de 2 å 3 bakersta hafva äfven 
hos äldre en eller 2:ne tydliga sidotagg"^ i främre kanten, och 
stundom en dylik äfven i den bakre D:o; och hos de unga fin- 
ner man en ganska stark sådan sidotagg både i främre och bakre 
kanten hos de 3me bakersta kindtänderna, samt äfven spår der- 
till hos de 2:ne främsta. Hörntänderna, ehuru mindre än de 
öfre, äro betydligt högre och större än de angränsande tänderna, 
men den yttre framtanden är föga större än den inre, och denna 
sednare sitter något längre tillbaka än den förra. — Tänderna 
hos mycket gamla individer äro vanligen starkt afnötta. 
Gråsjälen förekommer i alla de haf, som omgifva våra 
kuster, från de nordligaste trakterna i Bottniska Viken rundt 
omkring till och med Norska Finmarken, hvarest vi sjelfve iakt- 
tagit den. Ingenstädes torde den dock vara så talrik, som i 
Bottniska Viken och Östersjön, hvarest den är föremål för en 
ofta särdeles indrägtig själfångst-). Dess geografiska utbredning 
är för öfrigt ganska vidsträckt, och sträcker sig söderut till 
kusterna af England och Irland och sannolikt Frankrike, i nordost 
till kusterna af Novaja-Seralja och möjligen längre österut, och 
i vester och nordvest till kusterna af N. Amerika och Grönland ; 
1) Vi hafva således häruti, såsom Thiknemann anmärkt, en stark an- 
tydning till öfvergång till föregående slägte. 
2) J. D. Cneiff: Berättelse om Skäl-Fänget i Österbotten; i K. Vet. 
Akad:s Handl. 1757, pag. 177. — Samuel Ödman : K. Vet. Akad:s Nya Handl. 
T. V. 1784, pag. 86. — G. Holmers: Anteckningar om sättet att skjuta 
och fånga Skälar uti norra Skärgården af Stockholms Län. Stockholm 1828. 
— P. G. Broman: Anteckningar öfver jagt och skjutkonst. Stockholm 1855, 
pag. 67. — S. Nilsson: Skand. Fauna, Däggdjuren, 2:dra uppl. , pag. 304, 
307 och följ. — B. Fr. Nordblad: Säljagterna vid Korsnäs i Finland; uti 
Sv. Jägareförfe:s Nya Tidskr, 8:de årg. , pag. 193. 
