717 
meii så långt i norr, som vid Spetsbergen, bar den icke blifvit 
iakttagen. W. Thompson uppgifver, att den förekommer rundt 
omkring kusterna af Irland V ; v. Baer uppräknar den bland de 
vid Novaja-Semlja förekommande djuren-); Schrenk anför dess 
förekomst vid kusterna af Hvita Hafvet, och i Ishafvet så väl 
vid halfön Kanin som längre österut i Kariska Hafvet^); T. Gill 
upptager den såsom förekommande vid Sable Island vid östra 
kusten af N. Amerika *) ; och R. Brown har funnit den vid ve- 
stra kusten af Grönland ända uppe vid Disco-Bugten "'^). — Då 
den hos oss talrikast förekommer i Bottniska Viken och Öster- 
sjön, och den derjemte finnes i Hvita Hafvet och Ishafvet norr 
om Europeiska Ryssland, synes det vara sannolikt, att den, lik- 
som vikaresjälen, uti de förstnämnda till Sverige angränsande 
hafven är en qvarlefva från isperioden, och att den följaktligen 
ursprungligen dit invandrat från norra Ishafvet under det att 
detta med nämnde haf stod i direkt förbindelse. 
Gråsjälen företer uti sitt lefnadssätt åtskilliga öfveronsstäm- 
melser med grönlandssjälen. Liksom den är han sällskaplig, och 
liksom den håller han sig gerna vid eller på isen, men så väl 
den fasta som drifisen; liksom den föder han sin unge på isen, 
der denne i början blir liggande, utan att gå i vattnet; och 
liksom den lär han på viss tid företaga vandringar, t. ex. i 
slutet af Mars från Bottniska Viken till Östersjön ^) , hvarifrån 
han då mot vintren återvänder till Bottniska Viken. Denna upp- 
gift afser naturligtvis de till Bottniska Viken angränsande de- 
larne af Östersjön, emedan gråsjälen året om träffas längre sö- 
derut i Östersjön, utan att företaga några märkbara utvandrin- 
gar. Utvandringen från Bottniska Viken sker, enligt Cneiff, då 
imgarne blifvit så stora, att de sjelfve söka sin föda, och följ- 
aktligen upphört att dia. Ofvannämnde Fyrmästare E. O. Alm 
har för oss uppgifvit, att gråsjälen i Roslagens skärgård i början 
af Februari börjar vandra norrut, för att uppsöka is, påhvilken 
han gerna vill yngla. När isen på våren tagit slut vid de syd- 
ligare kusterna, vandra de qvarblifna norrut, äfvenledes för att 
1) The Natural History of Irelancl , vol. IV. pag. 38. — 1856. 
2) Bullet. de TAcad Imp. des Sciences de St. Pétersb. T. III, pag. 343. 
3) Keise, vol. I, pag. 292, 351 och 643. 
4) Proceed. of the Essex Institute, vol. V. pag. 12. 
5) Proceed. of the Zoolog. Society of London 1868 , pag. 427. 
6) J. D. Cneiff: K. Vet. Akad:s Haadl. 1757, pag. 180. 
