726 
knappt tydlige på flera än den 13:de D:o. De saknas helt och 
hållet på ländkotorna. 
Extremiteterna: Skulderbladet är irreguliert halfmånfor- 
migt, bredare än hos föregående slägten, och med den främre 
delen mera utstående , så att fossa prcespinata är obetydligt 
mindre än /. postspinata. Dess främre kant är upptill nästan 
rät. Öfverarmbenet är likt det af föregående. Crista deltoidea 
interna är mycket framstående, och ofvan den inre ledknappen 
är ett foramen supracondyloidemn. Tuberculum minus är högt 
uppstående. Underarmen är lik den af föregående, men knölen 
på midten af främre kanten af strålbenet är mera spetsig och 
utstående. Os pisiforme är helt litet, lista fingret är det längsta, 
och 5:te är knappt kortare än det 4:de. — Bäckenet och de 
bakre extremiteterna för öfrigt likna dem af de föregående båda 
slägtena. Längden af höftbenet innehålles mera än 2me gånger 
i den af sittbenet och blygdbenet, och höftbenet är starkt utåt 
böjdt, och å yttre sidan konkavt. Lårbenet är mycket kort och 
bredt, och utan spår till trochanter minor. Dess längd inne- 
hålles mera än 2:ne gånger i den af skenbenet. Astragalus och 
calcaneus äro bildade på samma sätt, som hos de båda före- 
gående slägtena, men deras bakre utskott äro icke af någon 
synnerlig längd — Skelettbyggnaden af denne själ är således 
i allmänhet öfvereusstämmande med den af våra andra Ph^cider. 
Tänderna: Framtänd. j^i? hörntänd. kindtänd. = 30. 
De yttre framtänderna i öfverkäken äro mera än dubbelt större 
än de mellersta, och ungefär af samma form, som hörntänderna, 
blott något mera hoptryckta. De undre framtänderna äro mycket 
små. Hörntänderna äro stora och krökta, men kindtänderna äro 
små och glesa, och alla ungefär af samma form. Den främsta 
och den bakersta äro något mindre än de andre. Kronan är 
hoptryckt i longitudinell riktning, med en mer eller mindre 
crenulerad egg långs midten, som midt på är högst, och med 
ifrån denne utgående , mot yttre kanten divergerande fina ryggar. 
Endast den bakersta kindtanden i underkäken har dubbel rot. 
Blåssjälen , som vid Norges vestra och norra kuster, der den 
en och annan gång visar sig, kallas stundom Kik-Nebh, stun- 
dom Kabbuts-Kohbe , och stundom Klahhehal , samt af Dan- 
1) Genom Prof. F. A. Smitts godhet hafva vi haft tillfälle att taga 
kännedom om ett skelett af en hane af denne själ, förvaradt i Zoologiska 
Eiksmuseum i Stockholm. 
