735 
formen som uti skelettbyggnaden, och de kunna med anledning 
deraf med allt skäl betraktas såsom tillhörande en enda slägt- 
typ: Equus, Linné. Man har emellertid detta oaktadt för dem 
uppställt 3:ne särskilta slägten: Eqtms Linné, med hästen så- 
som typ, och med Tarpan såsom vild stam; Asinus J.E.Geay, 
med åsnan såsom sådan, och A. onager (Pallas) såsom vild 
stam, samt dessutom med arterna^, hemionus (Pall.), A.he- 
mippus (Geoffroy) och A. tceniopus Heuglin ^) ; och slutligen 
Hippotigris H. Smith, med zebran {E. zebra Lin.) såsom typ, 
och dessutom arterna if, antiquorum H. Smith -^), H. hurchellii 
J. E. Geay, H. qiiagga (Gmelin), och H. chapmanni (E. L. 
Layard). 
Familjens geologiska ålder sträcker sig tillbaka till midten 
af tertiärperioden (den miocena), uti hvilken slägtet Hipparion 
uppträder. Slägtet Eqtms är af yngre geologisk ålder, och upp- 
träder i slutet af tertiärperioden, i de pliocena och quartära 
bildningarne tillsammans med de för dessa karakteristiska djuren: 
Mammuth, Mastodonterna, Grott-tigern, Grott-hyenan, Grott- 
björnen, BMnoceros ticJiorJiinus , m. fl, 
L Slägtet Equus, Linné. 1758. 
Såsom det enda slägtet inom familjen har det samma ka- 
rakterer, som denna. 
1. Equus caballus, Linné. 
Hästen. 
Mer eller mindre hängande man^ och svansen härande 
länga hår (tagel) merendels ända från basen. Öronen räcJca, 
då de böjas nedåt ^ icke öfver midten af hufvudet. Främre och 
bakre extremitet er na försedda med en hornartad knöl eller vårta 
å inre sidan, på de förra belägen ofvan carpus, och på de sednare 
under tar sus. Främre hofvarne, sedda från undre sidan, rundade. 
1) Det är dock möjligt, och äfven troligt, att en eller annan race af 
åsnan härstammar från A, heynippus och A. tcenioptts. 
2) Denna formen anses af J. E. Gray såsom en varietet af H. sehra. 
Skillnaden dem emellan synes oss dock vara ganska betydlig. 
