740 
geografisk utbredning än för närvarande , och hafva varit utbredd 
öfver en stor del af Afrika ända till Arabien. Den vilde Koom- 
rah håller sig endast i bergiga trakter och uti skuggrika skogar, 
livarifrån den stundom begifver sig ned i dalarne till källor och 
bäckar. Den visar sig ej i större skaror, utan träffas ensam eller 
i smärre föreningar. Den är mycket skygg och försigtig. Då det 
behöfs,- försvarar den sig modigt. Infödingarne jaga den, och 
fånga den stundom i snaror, för att tämja den. Då den blifvit 
fångad, är den i början mycket skygg, och vill gerna bitas, 
men blir dock snart tam, och visar i allmänhet ett godt tem- 
perament. De Arabiska Beduinerna och Shelhih's hafva den ofta 
såsom husdjur. Dess läte är olikt både hästens och åsnans, 
och står ungefär midt emellan bådas. Namnet Koomrah lär 
vara härledt från Köomri-Bergen, eller de snöberg, som utbreda 
sig söder om Niger-Floden , och hvarest den äfven förekommer. 
(Fitzinger). Bland andra racer af dverghästar, som Fitzinger 
härleder från Koomrah, är den Sardiniske hästen, och den på 
Shetlands-Öarne förekommande Pony. Den hos oss bekanta dverg- 
racen, som förr var allmän på Öland, och derföre benämnes 
Öländning, är utan tvifvel blott en förkrympt ö-form af vår 
vanliga äldre inhemska hästrace, och sannolikt är äfven Pony 
en dylik förkrympt form. Enligt Skandinavisk Fauna förekommer 
en sådan dverghäst äfven på Norska öarne Wärö och Röst i Ishafvet. 
Uti Skandinavisk Fauna ^) uppgifves, att hästtänder i det 
södra Skånes torfmossar blifvit funna ^'under sådana förhållan- 
den, att de påtagligt synas hafva tillhört denna djurart i vildt 
skick." Det är icke omöjligt, att vilda hästar kunnat förekomma 
i Skåne samtidigt med ur- och bisonoxarne samt vildsvinet. 
Under en sednare period hafva förvildade hästar der förekommit. 
Skåne-Lagen omtalar sådane. J. A. Wagner^) och A. Muller^) 
anföra, att dylika hästar äfven funnits i Preussen. Enligt de 
staten tillhörande zoologiska och arch^ologiska samlingarne i 
Köpenhamn, hafva ben och skeletter af hästar funnits i torf- 
mossar i Danmark tillsammans med ridtyg, hvilken omständighet 
utvisar, att dessa hästar varit tama. De tänder, som blifvit 
funna på bottnen i torfmossarne i södra Skåne , i mergeln under 
torflagret , äro dock utan tvifvel af vida högre ålder än de nämnda 
1) Däggdjuren, 2:di-a uppl. , pag. 468 & 469. 
2) Schreber's Säugthiere, fortges. , 6:er Theil, pag. 26. 
3) Fauna (Preussens) höherer Thiere (Paläontologisches) , pag. 153. 
