741 
benen och skeletterna, och tillhöra sannolikt en tidsperiod (den 
äldre stenåldern), som är äldre än både jernet och bronzen, och 
under hvilken hästen, åtminstone här i norden, ännu icke varit 
doraesticerad. Detta öfverensstämmer äfven med det af Rutimeyer 
gjorda antagandet att de lemningar af hästar, som funnits 
vid platserne för de äldre pålbyggnaderna i Schweiz, äro så få, 
att det derigenora är ådagalagdt, att hästen hos dessa byggna- 
ders invånare icke varit domesticerad. De bekanta i Danmark 
gjorda iakttagelserna öfver de stora samlingarne af urinvånarnes 
köksaffall ("Kjökkenmöddinger") ådagalägga likaledes, att hästen, 
lika såväl som de andra husdjuren, med undantag af hunden, 
då ännu icke här i norden var domesticerad 2). Den således i 
södra Sverige sannolikt ursprungligen vilde och småväxte hästen 
har förmodligen, i öfverensstämmelse med det af Nilsson gjorda 
antagandet^), hit inkommit söderifrån under den tid, då södra 
Sverige var sammanhängande med norra Tyskland*). Det har 
emellertid genom de sednare archaeologiska forskningarne hos 
oss blifvit utrönt, att hästen — såväl som de flesta af våra 
andra vigtigaste husdjur — såsom sådant i Sverige förefunnits 
redan före stenålderns slut ^). Uti Skandinavisk Fauna uppgifves 
af Nilsson, att ben af häst hos oss funnits i grafvar jemte bet- 
seltyg af brons. Ett dylikt betseltyg förvaras i Lunds Universi- 
tets archjBologiska museum ^). 
SJceJettet. Craniet: Detta, med frånräkning af underkäken, 
är af en långsträckt elliptisk form, derigenom att ansigtsregionen 
är långt utdragen, och till storleken betydligt öfvervägande öfver 
hjernskålsregionen. Betraktadt ofvanifrån, är det fi-amtill vid 
nosen inknipet och starkt afsmalnande, samt företer största 
1) Die Fauna der Pfahlbauten der Schweiz; Neue Denkschriften der 
allgem. Schweizer. Gesellsch. fiir die gesammt. Naturwissensch. Bd. XIX, 
pag. 123. — 1862. 
2) Japetus Steenstrup: Torvemosernes Bidrag till Kundskab om Lan- 
dets forhistoriske Natur og Kultur; Beretning om Landmandsforsamlingen i 
Kjöbenhavn 1869, pag. 346. — 1870. 
3) Skand. Fauna, Däggdjuren, 2:dra uppl. , pag. XVII. 
4) Se ofvan pag. 87. 
5) Oscar Montelius: Svenska Fornsaker ordnade och förklarade. I. 
Stenåldern och Bronsåldern. Det bör emellertid här anmärkas, att Nilsson 
visat, att stenåldern sträckt sig långt in uti jernåldern. 
6) Det har förut tillhört Prof. Nilsson , som benäget meddelat oss , att 
han antager, att det förskrifver sig från jernåldern. 
