760 
är endast svagt antydd hos honan. Hörntändernas alveoler äro hos honan 
af föga betj^denhet, men hos hanen särdeles stora, och de för de undre 
hörntänderna hafva hos henne sm bakre gräns mellan l:sta och 2:dra kind- 
tänderna, eller på sm höjd under den sednare, då de deremot hos den äldre 
hanen (i 3:dje året) sträcka sig tillbaka under de nästsista kindtänderna 
Tänderna: De äro föga skiljaktiga från dem af det vanliga tarasvinet, 
isynnerhet den race, som kommer vildsvinet närmast, ehuru hörntänderna 
hos hanen vanligen äro något större än de hos den af det sednare. — 
Öfverkäken: De mellersta eller främsta framtänderna äro de största, och 
de yttersta eller bakersta äro de minsta, och de förra äro inåt böjda, så att 
de beröra hvarandra med spetsarne. Hörntänderna äro hos hanen stora och 
tjocka, nästan trekantiga, utåt och uppåt böjda, och med undre sidan kon- 
vex samt starkt refflad, och med spetsen snedt afslipad genom nötningen 
emot de undre hörntänderna, samt med roten öppen. Hos honan äro 
hörntänderna små och hoptryckta, och utåt och nedåt riktade, samt å undre 
sidan föga konvexa och föga refflade. De få med tiden en dubbel och mer 
eller mindre sluten rot. Kindtänderna tilltaga i storlek bakåt, och den 
bakersta är något längre hos hanen, än hos honan. Den l:sta oäkta (prae- 
mol.) kindtanden är helt liten och hoptryckt , och saknas stundom å endera 
sidan. Denna tand är, enligt Nathusius, icke underkastad vexling. De 
följande oäkta kindtänderna tilltaga i tjocklek bakåt, och den 3:dje och 4:de 
äro å sin inre sida försedda med en stor häl eller knöl , och å yttre delen 
af kronan hafva de en skärande egg, som på den 4:de genom en incisur är 
delad. En dylik egg har kronan äfven å den l:sta och 2:dra. Den 4:de 
oäkta kindtanden är lika tjock som den l:sta äkta D:o, och sträcker sig 
med sin inre kant lika långt inåt, som den. De 3:ne äkta kindtänderna 
utmärka sig dels genom betydligare storlek , och dels deiigenom att kronan 
har 2:ne mer eller mindre sneda par af större knölar, hvartill ä den bakersta 
betydligt längre och baktill afsmalnande tanden komma vid bakre ändan 
vanligen 3me ej mycket mindre, irreguliera knölar, jemte en och annan 
mindre sådan. Den l:sta af dessa kindtänder är den, som tidigast afnötes. 
Genom afnötningen blifva knölarne naturligtvis mindre tydliga- — Under- 
käken: Framtänderna äro riktade framåt och något litet uppåt, och äro 
refflade på sin öfre sida. Af dem äro äfvenledes de mellersta störst. Hörn- 
tänderna äro hos hanen mycket stora och långa, och sträcka sig med sin 
rot ända till den nästsista kindtanden. De äro fullständigt trekantiga och 
spetsiga , och deras inre kant är mycket skarp , och den yttre sidan smalast. 
Det emot de öfre hörntänderna afslipade fältet på bakre sidan sträcker sig 
hos äldre nära intill alveolarkanten. Hos honan äro dessa tänder mycket 
mindre, och sträcka sig med roten på sin höjd till kindtänderna af 2:dra paret, 
samt äro icke så fullständigt trekantiga , som hos hanen , derigenora att deras 
främre kant är trubbig och nästan afrundad. Deras yttre sida är lika bred 
1) Jap. Steenstrup: Forhandlinger ved de Skand. Naturforskeres 8:de 
Möde i Kjöbenh. 1860, pag. 596. Steenstrup visade vid samma tillfälle , att 
EuTiMEYERS torfsvin [Sm scrofa palustris) ej är något annat än honan dels 
till vildsvinet och dels till tamsvinet. 
