76^ 
skada, som de anställde å böndernes åkrar och ängar, långt förut blifvit 
till spillo gifna af Kon. Fredkiks efterträdare i regeringen. — Vildsvinet 
förekommer ännu i flere trakter af Tyskland , t. o. m. i det nordliga , i 
Frankrike, Spanien, Italien, Ungern, södra Ryssland, Grekland, Turkiet, 
och i hela mellersta Asien, från Kaukasien, Syrien och Persien ända till 
Baikal, Altai och Amur i), och söderut till Himalaya, och eriligt[BLASius och 
FiTziNGER, äfven i norra Afrika. I mellersta Europa går det upp till 55:te 
nordliga breddgraden. 
De hålla sig i täta skogssnår och bland buskar i skogiga , och ofta i 
sumpiga trakter. De ändra ej sällan vistelseort i mån af tillgången på föda. 
Om dagen ligga de , isynnerhet bönorna och grisarne , dolda i en gemensam 
uppbökad håla i något skogssnår, som är bäddad med mossa, löf och qvistar. 
De äro ilskna , och de äldre fargaltarne och stundom äfven suggorna äro 
ganska farliga, då de blifva förfördelade. De rusa då ej sällan blindt till 
anfall , och hugga till höger och venster med sina stora betar, samt tillfoga 
djupa och stundom dödliga sår. Honor och ungar träffas ofta i flock , men de 
äldre hanarne merendels ensamme. De para sig i December och Januari 2), 
och lefva i polygami, och de äldre hanarne äro under denna tid i häftig 
strid med hvarandra om honorna. Dessa gå drägtiga i 17 veckor, och föda 
i slutet af Mars eller i April 4—12 ungar eller grisar, som hafva den ofvan 
anförda färgteckningen. — Deras födoämnen utgöras för det mesta af 
vegetabilier, såsom säd, ollon, gräs, örter och rötter af diverse växter, 
men äfven af animaliska ämnen, såsom insekter, maskar, sniglar, m. fl. 
Deras förmåga att böka i jorden är utomordentlig, och trynbenet är derföre 
af betydlig storlek. I samband dermed står utan tvifvel äfven den starka 
utsträckningen bakåt af pars occipitalis å nackbenet. Deras läten: grym- 
tande och skrikande, likna fullkomligt tamsvinets. 
Sus scrofa domesticus, Erxleben. 1777. 
Tamsvinet. 
Craniets öfre profilJcontur företer en mer eller mindre 
stark sänJcning vid främre delen af pannbenen. Den baJcerste 
kanten af nackekammen sträcker sig icke bakom foramen ma- 
gnum eller condyli occipitales. Craniets höjd baktill ^ med in- 
begrepp af underkäken , utgör betydligt mera än hälften af dess 
största längd. Den bakersta öfre kindtanden liar sin bakre 
kant under eller bakom den f rämre orbitalkanten. Då craniet 
1) G. Rådde: Bullet. de TAcad. Imp. des Sc. de St. Pétersb. 1862, 
pag. 54; och Th. W. Atkinson: Travels in the reg. of the Upper and 
Lower Amoor, pag. 500, 501 & 522. 
2) Linné anförer i sin Öländska Resa, pag. 49, att en jägare på Öland 
för honom uppgifvit, att vildsvinen derstädes para sig i October, och gå 
drägtiga i 16 veckor. 
