770 
refben äro fastade. Den derefter följande närmaste och i början 
skilde leden är något hoptryckt, och upptill försedd med en 
skarp kant. De derpå följande lederna äro breda, men proc. 
ensiformis är bakåt afsmalnande, och bär i spetsen ett litet 
brosk. 
Extremiteterna: Skulderbladet är subtriangulärt, med 
det främre öfre hörnet afskuret, med spina scapulce saknande 
acromion , om än stundom företeende spår dertill , samt å midten 
försedd med ett starkt bakåt riktadt utskott. Dess hals är tem- 
ligen smal och lång , och proc. coracoideus är liten , och fossa 
prcespinata är mindre än /. postspinata. Öfverarmbenet liknar 
mycket det hos Fccora, men kännes från detta derigenom att 
dess öfre ända såväl som corpus äro hoptryckta, och den förra 
har sin främre sida tvärt afrundad, och på sidorna begränsad 
af både crista dcltoidea externa och interna., af hvilka den 
sednare sträcker sig längst ned, samt slutligen derigenom att 
tuhercuJum majus upptill har 2:ne genom en vid bugt åtskilda 
knölar. Fossa anconcea är mycket djup, och skiljeväggen mellan 
den och fossa anterior är ej sällan genombruten. Tuber culum 
majus är mycket högre än både caput och t. minus. Under- 
armens båda ben äro ungefär lika mycket utbildade samt fullt 
distinkta, om de än hos äldre individer äro hoplödda vid båda 
ändarne. De äro båda jemförelsevis korta. Strålbenet är mycket 
kortare än armbågbenet, samt starkt böjdt och något vridet. 
Dess bakre sida är långsåt snedt och grundt konkav der den 
är tryckt intill armbågbenet. På dess öfre ända har det 3:ne 
ledytor för articulationen med öfverarmbenet, och af dessa äro 
de 2 yttre tillsammans ungefär lika stora som den innersta. 
Underarmen har, liksom hos Pecora, 3:ne sneda och något sling- 
riga ledytor på sin nedre ända, men af dessa förefinnas nästan 
endast de 2:ne inre på strålbenet, och på detta blott en ytterst liten 
del af den 3:dje eller yttersta, som nästan hel och hållen har sitt 
läge på armbågbenet, då deremot hos Pecora omkring hälften 
af denna sistnämnda ledyta tillhör strålbenet. Detta ben är hos 
här ifrågavarande djur (svinet) mycket tjockt vid sin nedre ända. 
På bakre sidan af dess öfre ända är en hoptryckt knöl, som passar 
in uti en grop på armbågbenet, motsvarande fossa sigmoidea minor ^ 
och hvarest båda benen med tiden hoploddas. Å armbågbenet, som 
är starkt böjdt, och nedåt något vridet, är armbågsutskottet mycket 
stort och långt, samt baktill tjockt. Handlofven består af 8 ben, 
