771 
men i den nedre raden är os muUangulum majus raj^cket litet och 
rudimentärt. Det är fästadt vid nedre ändan och bakre sidan 
af os muUangulum minus. Mellanhandens ben äro 4 , emedan 
både tummen och dess mellanhandben saknas. Alla äro fria, 
och de 2 mellersta, motsvarande 3:dje och 4:de hos raenniskan, 
äro mycket större än de andre, som motsvara 2:dra och 5:te 
hos D:o. De båda förstnämnda äro sinsemellan ej fullt lika stora, 
samt kortare än de motsvarande på de bakre extremiteterna, och 
af en osymmetrisk, trekantig form. Det inre , eller det som mot- 
svarar det 3:dje hos menniskan, är något längre och bredare 
än det yttre , och det har på främre sidan af öfre ändan en 
knöl, och denna ända är utåt temligen starkt utvidgad, så att 
den här lägger sig öfver en liten knöl på inre sidan af öfre 
ändan af det yttre stora mellanhandbenet. Hvartdera af dessa 
båda har vid sin nedre ända en väl utbildad, men osymmetrisk 
trocMea. De båda mindre mellanhandbenen, som äro både smalare 
och kortare än de andre, samt sinsemellan ungefär af samma storlek, 
hafva en outbildad trochlea vid sin nedre ända, blott intagande 
: bakre delen af densamma, då den främre delen af den är enkelt 
konvex. Det yttre kännes från det inre derigenom att dess öfre 
ända är snedt afskuren, så att den baktill är uppstigande. Vid 
I bakre sidan af ledgångarne mellan dessa mellanhandben och tå- 
benen äro sesamoidben. Tålederna, isynnerhet de 2:ne mellersta 
tårnas, äro äfvenledes osymmetriska, och äfven på de båda 
mindre tårna äro de 3me till antalet. Den 3:dje är omsluten af 
den hornartade beklädnad, som benämnes klöf. Bakom ledgån- 
gen mellan 2:dra och 3:dje tåbenen på de båda mellersta tårna 
, förefinnes ett sesamoidben , men icke på de båda yttre tårna. — 
' Bäckenet liknar i det närmaste det af Fccora, och, liksom detta, 
har det sittknölen trehörnig, derigenom att från dennes yttre 
sida utgår ett starkt utskott. Den karakter, som mest utmärker 
det, är den, att den öfre från sittbenet utgående kanten å höft- 
I benets kropp, eller hals, såsom den stundom kallas, fortsätter 
sig såsom en temligen hög, ehuru trubbig rygg öfver nämnde 
I bens vinge ända till dess främre kant. Dertill kan läggas, att 
den grop, som finnes å höftbenets kropp strax framom acetabulum, 
och mellan de båda kanter, som utgå från acetabulum och blygd- 
benet, är mycket grund, då den deremot är djup hos Pecora. 
Kroppen är tydligare trekantig än hos dessa. Lårbenet utmärker 
sig derigenom att från de kanter, som på sidorna begränsa fossa 
