780 
Det är merendels endast hanen , som är försedd med horn ; 
och blott honan af renen är hornbärande. Hos de unge hanarne 
börja hornen ofta fraaikomma under första vintren, eller innan 
de ännu äro ett år gamla, ehuru dessa horn stundom icke äro 
fullbildade förr än sedan de fyllt ett år. Tiden för de särskilta 
horugenerationernas stigande utveckling är ofta olika för olika 
arter. Så t. ex. äro hornen fullbildade hos råbocken, då han är 
omkring 3 år gammal, om de än då ännu icke fått sin största 
storlek; och hos kronhjorten äro de icke fullt utbildade eller 
hafva erhållit sin fulla storlek och fulla antalet taggar förr än 
vid 12 — 15 års ålder, eller möjligen i fritt tillstånd ändå sed- 
nare. Den betydliga storleken af de subfossila hjorthornen talar 
för detta sednare, emedan hjortarne under den långt aflägsna 
tiden fingo lefva tills de ernådde sin fulla utveckling, hvilket 
deremot sällan numera är händelsen i Europa. Hornen förete 
för öfrigt, såsom kändt är, en mängd vexlingar både i form och 
storlek hos olika arter inom hjortfamiljen, så att i allmänhet 
hvarje art har sin egna hornform. Hos en del bibehålla de 
ständigt formen af enkla taggar, men hos de flesta har endast 
den första horngenerationen denna form. 
Hornen utvecklas på ändarne af 2:ne utskott från pann- 
benen, som benämnas rosenstockar, och som motsvara de ut- 
skott , med hvilka hornqvickarne hos de boskapsdjur, hvars horn 
hafva hornslidor, äro sammanvuxna. Eosenstockarne börja visa sig 
såsom ett par små knölar på pannbenet (tuhera frontalia)^ och 
höja sig så småningom till dess de fått sin tillbörliga höjd, 
hvilken för olika arter kan vara ganska olika. De äro alltid 
omslutne af huden. Till deras ändar gå långs deras yta och 
under den dem betäckande huden flera betydliga arterer, som, 
till större delen åtminstone, komma från de yttre grenarne af 
carotis externa nemligen arteria temporalis enligt Berthold, 
och som tillföra det material, hvaraf hornen bildas. Dessa ar- 
terer beledsagas af vener. Hornbildningen börjar ej förr än ro- 
senstockarne erhållit sin fulla längd 2). Första anlaget till hornet 
visar sig på rosenstockens ända såsom en mjuk och mörk kärl- 
rik valk eller dyna, som är betäckt af en tunn och i början 
naken, och sedermera något fastare och hårbevuxen hud. Från 
denne valk eller dyna utvecklas sedermera hornet med betydande 
1) Enligt BONSDORFF och SOEMMERRING. 
2) Enligt Max Schmidt. 
