781 
hastighet. De större hornen blifva fullbildade under 4 ä 5 må- 
naders tid, och de första små och enkla fortare. Under utveck- 
lingstiden äro hornen beklädda med hud, ?om är betäckt af fina, 
korta och rätt utstående hår, och har en massa små hudkörtlar. 
Denna hud innesluter talrika blodkärl af en ovanlig storlek, 
hvilka gå långs efter hornet, men öfver allt anastamosera , och 
artererna mötas i centrum af den nya hornändans hud, och till 
följe deraf visar alltid denna en hvirfvel af blodkärl, som fort- 
sättas tillbaka rätt ned uti det inre af hornet Då tillväxten , 
åtminstone till hufvudsaklig del, sker från ändan af hornet, 
komma de kärl, som ursprungligen ingingo i hornmassan tätt 
vid hornändans medelpunkt, snart att befinna sig ett st3^cke der- 
ifrån, och slutligen att ligga på hornets omkrets. På ytan af det 
färdiga hornet förmärkas en mängd ojemnheter och fördjupnin- 
gar, som äro impressioner efter de ytliga, försvunna blodkärlen. 
Under hornets tillväxt "intränga derjemte från dessa kärl öfver 
allt i dess substans fina kärl till de Haverska kanalerna, och 
bilda det rika kärlnät, som observeras vid transversell genom- 
skärning af hornet, och hvilka på mångfaldigt sätt kommunicera 
med de blodkärl, som från rosenstocken intränga genom basen 
af hornet i de longitudinellt löpande Haverska kanalerna" -). 
Jemte kärlen gå, enligt Berthold, talrika nervgrenar, som äro 
ganska tjocka, och komma frän rami frontales af nervus facialis 
och af den främre grenen af nervus trigeminus. Hornen äro under 
tillväxten mjuka och något böjliga men sköra, så att de tem- 
ligen lätt brytas. De hårdna nedtill först. Om någon del af dem 
under denna tid blir bruten, faller vanligen efter några dagar 
det stycke, som är utanför brottet, bort, och ersättes icke af 
något nytt. Om någon skada å den hornen betäckande huden 
förorsakar en lokal inflammation i densamma, så blir hornets 
vidare utveckling på detta ställe störd, och hornet får derige- 
nom ofta en abnorm böjning. Genom dylika åkommor under 
hornens tillväxt åstadkommes icke sällan afvikande hornbild- 
ningar. Sedan hornen blifvit fullbildade, och efter hand hafva 
hårdnat nedifrån, atrophieras de i den dem betäckande huden 
varande kärlen, och denna hud förtorkas eller vissnar bort, 
1) Berthold enligt C. J. Sundevall: K. Vet. Akad:s Handl. 1844, 
pag. 136. 
2) E. J. BoNSDORFF: Årsskrift, utgifven af K. Vet. Societ. i Upsala, 
l:sta årgången, 1860, pag. 133. 
