783 
driften vakna, och blodcirkulationens riktning mot könsorga- 
nerna blir då följaktligen förhöjd. Det tillflöde af blod, som 
förut varit riktadt på hornbildnningen, synes emellertid ännu 
någon tid fortfara åt samma håll, och det är sannolikt detta 
som gör att hanarnes hals vid denna tiden sväller upp, att 
deras man reser sig , att deras ögon blitva blodsprängda och få 
ett vildt uttryck, och att de under loppet blifva upphettade 
och räcka ut tungan. Med den vaknade parningsdriften upp- 
kommer ett oroligt, stridslystet och ilsket temperament, och 
hanarne rusa derunder bölande och skrikande omkring, dels 
för att söka upp honorna, och dels för att bekämpa och bort- 
drifva sina medtäflare. Det händer då stundom, att de i 
blindt raseri äfven anfalla menniskor. Häraf är det således 
tydligt, att parningsdriften står så tillvida i sammanhang med 
hornbildningen, att den förre icke vaknar förr än den sednare 
blifvit fullbordad, och de öfverflödiga näringsvätskorna således 
kunna användas på fortplantningen. Samma samband visar sig 
äfven deruti, att hornfällningen icke inträffar förr än efter par- 
ningen, och sedan den förhöjda vitaliteten i könsorganerna af- 
stannat. Man har emellertid iakttagit, huruledes ett mera direkt 
samband mellan könsorganerna och hornbildningen äger rum, så 
att åkommor å de förra haft inflytande på den sednare. Gaskoin 
tyckes vara den, som bäst utredt detta samband Då en 
hjort blir partielt kastrerad, så att den ene testikeln borttages, 
utvecklas och fällas båda hornen det oaktadt såsom vanligt. Om 
han blir kastrerad innan han fått horn, får han dem aldrig. 
Om sjélfva testiklarne borttagas, men bitestiklarne (epididymides) 
lemnas qvar, så utvecklas och fällas hornen årligen, ehuru horn- 
fällningen inträffar sednare, och hornens hudbeklädnad qvarsitter 
längre än vanligt, och hornen få en smalare stam, och äro inuti 
mera porösa. Dessa halfkastrerade hjortar blifva brunstiga, men 
deras hals blir ej uppsvälld, och de falla icke af, och kunna 
icke åstadkomma någon befruktning. Om en fullvuxen hornbärande 
hjort blir kastrerad, så fällas hornen snart derefter, och nya upp- 
växa i deras ställe , men dessa sednare behålla ständigt sin hud- 
betäckning , och fällas aldrig. Dessa permanenta horn blifva ofta 
större än de på okastrerade. Om ettdera eller båda hornen under 
1) On some Defects in the Growth of the Antiers, and some results 
of Castration, in the Cervidce; Proceed. of the Zool. Soc. of London 1856, 
pag. 151. 
