798 
Honorna är o för dem ett lätt rof. Sannolikt böra vi häri söka 
orsaken till bristen på kronhjortar i Ryssland. Kronhjorten har 
utmärkta sinnesförniögenheter, och dä vinden ligger åt honom, 
kan han på längt håll vädra sin fiende. Han simmar väl, och 
man har exempel på dem, som simmat från Kållandsö till 
Kinnekulle. 
Tiden för parningen, eller brunsten, eller, såsom det i södra 
Skåne, enligt C. J. Sundevall benämnes, bröt-tiden, inträffar 
hos oss i början af September, och varar till denna månads slut'). 
För de äldre hanarne börjar brunsten något tidigare än för de 
yngre, och detta gör, att de förre börja, och de sednare sluta 
parningen. De gamle hanarne äro under denna tiden vid ett mycket 
upphetsadt och ilsket lynne, och anställa häftiga strider med 
hvarandra om honorna. Det händer ej sällan , att dessa strider 
sluta med endera partens död. Någon gång har det då inträffat, 
att de t. 0. m. anfallit menniskor. Under aftnarne , nätterna och 
morgnarne låta de gamle hanarne då höra sin starka bölande 
stämma. "Den är gröfre och starkare än af någon tjur, rosslande 
och alldeles oföränderligen entonig , temligen uthållig , samt hos 
oss vanligen på slutet något stönande, eller ett par gånger af- 
bruten. Ju större och starkare hjorten är, desto djupare baston 
tager han" (Sundevall). Under denna tiden ^ruka hanarne ofta 
bada sig i smutsigt vatten, eller nedsöla sig i träsken, och de 
taga då föga eller ingen föda till sig, mea dricka dess mera. 
De tillåta icke honorna att aflägsna sig från den plats, som de 
åt dem utsett, samt behandla dem med tyrannisk hårdhet. En 
hane sammanför 10—20 eller möjligen flera hinder eller honor 
i seraljen. Efter 8—9 månaders drägtighec föder honan i slutet 
af Maj månad vanligen en kalf. Högst sällan får hon tvenne. 
Efter få dagar kan kalfven följa modern, hvilken endast under 
brunsten på en liten tid drifver honom .från sig. Förr än vid 
7 —8 års ålder är hanen icke fullt utvuxen , men honan deremot 
vid 3—4 års D:o 
1) I sydligare länder iiiträiFar brunsten sjdnare, t. o. m. i October och 
November. 
2) Med afseende på kronhjortens lefnadisätt m. m. hänvisa vi för öfrigt 
till C. J. Sundevall: Om kronhjorten, iiud serskildt afseende på dess 
förekommande i Skåne; Tidskr. för Jägare »h Naturforskare 1834, pag. 993. 
