800 
något mindre smärt och högrest än den af kronhjorten, med 
jemförelsevis något kortare extremiteter. Kyggen är nästan våg- 
rät, och med en sänkning vid halsens bas. Hufvudet är jemfö- 
relsevis kortare och baktill tjockare än hos kronhjorten , och de 
långa och tillspetsade öronen äro längre än halfva hufvudet. 
Framom ögonen äro distinkta tårgropar. Det nakna rhinariet 
ungefär likt det af föregånde. På nacken äro håren framåt rik- 
tade. Klöfvarne äro hoptryckte och spetsige. A yttre sidan af 
metatarsen, ofvan dess midt och närmare bakre kanten är en 
borste af annorlunda riktade hår. Svansen, som med håren 
räcker nedom bukkanten, har temligen lång hårbeklädnad, som 
vid dess spets bildar en tydlig hårqvast. Hären på kroppen äro 
finare och icke så spröda som hos föregående. ~ Färgen är under- 
kastad åtskilliga vexlingar. Under sommaren är den ofvan och 
på sidorna gulbrunaktig eller rödbrunaktig, med ett mörkt 
svartaktigt eller brunaktigt band frän skuldrorna långs midten 
af ryggen ända till svansen, och på hvardera sidan infattadt af 
en rad hvitaktiga fläckar. Öronen äro inuti hvitaktiga. På kropps- 
sidorna äro långsgående rader af hvitaktiga fläckar, och långt 
nere ett ljust, hvitaktigt långsgående och bugtigt band, som 
baktili böjer sig uppåt låret. Under detta äro sidorna ljust 
rostgulaktiga. Öfre sidan af nosen och pannan mörkt brunaktiga. 
Undre sidan af halsen, bröstet och buken hvitaktiga. Svansen 
ofvan svart och under hvit. På sidorna af anus en hvit spegel, 
som framtill är begränsad af ett svart band. Under vintren är 
den ofvan och på sidorna gråaktig, med rostbrun anstrykning 
på ryggen, stundom med otydliga hvitaktiga fläckar. En gam- 
mal hane, skjuten i December, och från Öland, har sidorna af 
hufvudet , halsen ofvan och på sidorna , bogarne och nedre delarne 
af kroppssidorna gråaktiga. Ryggen är gulbrun med svag grå- 
aktig anstrykning, med det svarta bandet och de hvita fläck- 
raderna tydliga. Extremiteterna äro å yttre sidan blekt grågul- 
aktiga, och hårborsten på de bakre är gulhvit. Ett brunt band 
tvärs öfver nosen bakom näsborrarne. De unge hafva det mörka 
bandet långs ryggen mindre tydligt. — Den varierar, och är 
stundom svartbrunaktig eller svartaktig, och stundom nästan 
rent hvit, med eller utan någon isabellfärgad anstrykning. 
Hornen, som hos de gamla hanarne äro stora (hos en 
mycket stor hane 1 fot 9 t. långa i rät linia, och med basen 
ofvan rosenkransen 6 t. i omkrets) äro utmärkta derigeuom att 
