814 
någon betydligare förändring förr än omkring midten af De- 
cember i). Eågeten föder vanligen i Maj 1, ofta 2:ne, och någon 
gång 3:ne ungar eller killingar. Under deras spädaste ålder 
bruka de, vid minsta tecken till någon fara, dölja sig, eller 
"trycka", i högt gräs eller under någon buske, och de ligga 
då äfven på detta sätt orörliga under det modren betar, eller 
tillfälligtvis är frånvarande. Snart erhålla de dock förmågan 
att följa modren, och ett par veckor efter födseln börja de 
redan att afbeta fint gräs och blommor, samt upphöra under 
den följande vintren att dia 2). 
Underslägtet Alces^ Hamilton Smith. 
Mulen mycket stor och böjd, och nosspetsen hårig, samt endast med 
en hten naken fläck, från hvilken ett smalt naket band nedgår till kanten 
af öfverläppen. Ögonen små. Hornen hafva kort skaft, och äro hos de 
äldre handlikt utbredda. Tårsäckarne små. Under strupen mer eller mindre 
långt skägg. Svansen kort och korthårig. Näsbenen äro mycket korta, och 
mellankäksbenen nå icke upp till dem. De mellersta framtänderna föga 
större än de närmaste. Inga öfre hörntänder. 
Härtill blott en art: 
4. Cervus alces, Linné. 
Elgen. 
Cervus Åkes, Linné: Fauna Svecica, edit. 2:da, pag. 13. — 1761. 
„ „ A. J. Eetzius: Faunse Suecicae. Pars l:ma, pag. 41. — 1800. 
„ „ C. QUENSEL: Svensk Zoologi, Bd. I, N:o 1, — 1806. 
„ „ S. Nilsson: Skand. Fauna, Däggdjuren, 2:dra uppL, pag. 487. 
- 1847. 
Åkes MalchiSy J. E. Gray : Catalogue of the Specimens of MammaHa in the 
Collection of the British Museum, pag. 187. — 1852. 
„ palmatm, J. H. Blasius: Naturgesch. d. Säugethiere Deutschlands, 
pag. 434. — 1857. 
„ „ A. E. Holmgren: Skandinaviens Däggdjur, pag. 324, med 
figurer. — 1865. 
Anm. J. F. Brandt har visat att den Europeiskt- Asiatiske elgen 
är af samma art, som den från Norra Amerika. 
1) Sv. Jäg.förb:s Nya Tidskr. , 6:te årg. pag. 32. 
2) Rörande rådjurets lefnadssätt hänvisa vi för öfrigt till Frih. A. KUECK : 
Anteckningar om Rådjuret; Sv. Jäg.förb:s Nya Tidskr., 1: sta årg., pag. 33. 
3) Beiträge zur Naturgeschichte des Elens in Bezug auf seine morpho- 
logischen und paläontologischen Verhältnisse , so wie seine geographische 
