821 
denne är der å midten af pannan en djup grop. Afståndet mel- 
lan basen af tubera frontalia och orhitce är mindre än de sed- 
nares diameter, och de förra äro riktade nästan horisontelt utåt. 
Honorna, äfven de gamla, hafva inga spår till tubera frontalia. 
Tårbenet är jemförelsevis mindre än hos kronhjorten, längre än 
högt, framåt afsmalnande, men ej tillspetsadt , utan trubbigt ^ 
och gropen å dess yttre sida är temligen djup, men kort. Ok- 
benets främre del sträcker sig hos hanen nästan lika långt fram 
som tårbenet, och har en skarp rygg. Hos honan är den kortare. 
Öppningen mellan tårbenet, pannbenet, näsbenet och öfverkäks- 
benet är temligen stor, men kortare än tårbenet. Näsbenen hafva 
sina bakre ändar afrundade, och icke inskjutande mellan pann- 
benen, utan tvärtom dessas främre och inre hörn bilda en liten 
spets, som inskjuter mellan näsbenen. Dessa sednare hafva sina 
öfre delar långs suturen dem emellan nästan plattade eller grundt 
konkava, och deras yttre sidor äro starkt stupande. Deras ge- 
mensamma bredd är mera än hälften så stor som deras längd. 
Den främre, broskartade delen af silbenets perpendiculära 
skifva är mycket stor, samt har sin öfre kant framtill bågböjd 
nedåt. Mellankäksbenen , ehuru mycket långa, räcka dock icke 
upp till näsbenen, och deras jproce^^^^s palatini, som inåt be- 
gränsa de stora och långa foramina incisiva, äro långa och 
smala. Afståndet mellan framkanten af mellankäksbenen och den 
främsta kindtanden innehålles ej fullt 3:ne gånger i craniets längd. 
Gombenens horisontella del är skild från plogbenet, och deras 
bakre fria kanter bilda en djupt ingående och spetsig vinkel. 
Underkäken är utmärkt genom det betydliga afståndet mellan 
den främsta kindtanden och framkanten af underkäken, samt 
derigenom att dess undre kant är vågformigt böjd, d, v. s. fram- 
till temligen starkt konkav. Det nämnda afståndet innehålles 
hos den äldre hanen icke 2^/^ gånger, och hos honan något 
mera än detta i underkäkens längd. 
Bälen: Bredden af atlas är t. eller 165 mill. Denna 
kota har sidoutskotten i yttre kanten tjocka och bugtiga, och 
mera utstående baktill. Den öfre bågen har en kam framtill, 
den undre ett starkt hypapopliysialutskott baktill, samt en in- 
cisur framtill. De följande halskotorna hafva vanlig form. Para- 
pophyserna å den 5:te äro smala, men långa. Höjden af 6:te 
halskotan från spetsen af neuraltaggen till undre kanten af pa- 
