824 
kanonbenet, men de bakre tårna eller lättklöfvarne hafva 3:ne 
phalanger, af hvilka den lista är liten och uppåt afsmalnande. 
Vid bakre delen af den öfre ändan hafva vi emellertid någon 
gång sett temligen tydliga spår till de öfre delarne af sido- 
metatarsalbeuen (2:dra och 5:te), som här sammansmält med 
kanonbenet. 
Tänderna: De öfre äkta kindtänderna hafva å yttre sidan 
särdeles starka ryggar, och å inre D:o nedanför roten uti den 
dervarande gropen en tydlig knöl. En sådan knöl finnes å yttre 
sidan af de undre äkta kindtänderna uti en motsvarande grop. 
De öfre äkta kindtänderna äro mycket mera breda än de äro 
höga utanför alveolerna. Till öfre hörntänder finnes intet spår. 
De vid framtänderna varande yttersta tänderna, hvilka Owen, 
enligt hvad vi ofvan pag. 774 yttrat, antager för hörntänder, 
äro emot kronan mera trindlagda, och med smalare krona, än 
de rätta framtänderna, och af dessa sednare hafva de mellersta 
kronan icke mycket mera utbredd, än den af de nästintill dem 
varande. 
Elgens geografiska utbredning inom Sverige sträcker sig 
från gränsen mellan Småland och Östergötland, vid ungefär 
58:de nordliga breddgraden, till Öfverkalix i Norrbottens län, i 
grannskapet af norra polcirkeln, mellan 6(r.te och 67:de nordliga 
breddgraderna. Uti Skandinavisk Fauna uppgifves den 58:de 
nordliga breddgraden såsom den sydliga gränsen för dess ut- 
bredning hos oss; och i Svenska Jägareförbrs Nya Tidskr., 4:de 
årg. pag. 68, omnämnes, att elg på sednare tiden anträffats 
inom Ydre härad i södra Östergötland. Uti samma tidskrifts 
3:dje årg. (1865) pag. 94, uppgifves af C. W. Lundborg, att 
elgen i trakten af Norrköping tilltagit i antal. Det händer nå- 
gon gång, att något individ från dessa trakter förirrar sig långt 
söderut, och t. o. m. visar sig i Skåne. I nämnde tidskrifts 
3:dje årg. pag. 35, berättas, huruledes en elgko i October må- 
nad 1864 blef dödad i Ifösjön i nordöstra Skåne. På samma 
ställe omnämnes af Kedaktioneu, att elgar årligen förekomma i 
norra Smålands skogar, men att den förföljelse, hvarför de der- 
städes äro utsatte, förhindrar dem från att der kunna välja nå- 
gon ständig uppehållsort , eller bilda något elgstånd. Uti samma 
tidskrifts 7:de årg. pag. 156, och 9:de årg. pag. 4, uppgifves, 
att en eller annan elg visar sig i Vestergötland , men att inom 
denna provins icke finnes något stadigt elgstånd, ehuru elgen 
