832 
eller 1,899 mét. L. af hufvudet 1 f. 27., t. eller 375 mill. L. 
af halsen 1 f. ^V,o t. eller 325 mill. L. af bålen 4 f. eller 1,200 
mét. Höjden öfver manken 3 f. l^/., t. eller 1,125 mét., och 
den öfver länden ^Van ^- ^ller 25 mill. större än den sednare. 
L, af örat 5 t. eller 150 mill. L. af svansen 5 t. eller 150 mill. 
Den gamle hanen af vildrenen, åtminstone från de sydligare 
delarne af Norge, t. ex. från fjellen vid Gudbrandsdalen , är 
stundom något större än dessa mått Honan är betydligt 
mindre. Man har dessutom åtskilt 2:ne racer af tamrenar: 
shogsrenar och fjelJrenar, af hvilka den förra skall vara större 
än den sednare. 
Vildrenen är mera högrest och proportionerlig än tamrenen, 
men den är dock lägre än kronhjorten, samt har jemförelsevis 
något tjockare extremiteter, större hufvud och kortare och tjockare 
hals , samt mycket mindre öron än denne. Hufvudet är temligen 
långt, och enligt ofvan anförda mått något längre än halsen, 
och nosen är tjock. Rhinariet, eller nosspetsen, är tätt hårigt 
ända till kanterna af de stora näsborrarne , och öfverläppen sak- 
nar fåra framtill. Ögonen äro stora, och framom dem äro småi 
men tydliga tårgropar. Iris är mörkbrun. Öronen äro medel- 
måttiga, kortare än hälften af hufvudets längd, ovala och trub- 
bigt tillspetsade. Extremiteterna äro ej synnerligen smärta, detta 
dock något beroende af deras hårbetäcknings större eller mindre 
längd. Klöfvarne äro brede, vid spetsen afrundade och något 
inåt böjde, och den figur, som de tillsammans bilda, då de äro 
tryckte intill hvarandra, är större än en halfcirkel, och framtill 
inbugtad. De å framfötterna äro något bredare än de å de bakre. 
Lättklöfvarne äro stora, de främre större än de bakre, och båda- 
dera längre än breda, och vid spetsen bakifrån snedt afrundade. 
På inre sidan af hasen är en tofs af något olika riktade hår af en 
hvitaktig färg. Svansen är kort, och öfver allt bevuxen med 
långa och sträfva hår. Hårfällen är i allmänhet mycket tät. På 
pannan och hjessan bildar den hvirflar. Vid munvinklarne är 
den temligen lång, och långs undre sidan af halsen, från strupen 
ända ned till bröstet, bildar den en mer eller mindre lång och 
hängande man, som hos hanarne är längst. Omkring basen af 
1) Hanens af vildrenen vigt stiger stundom till 18 lisp., då den af 
tamrenen knappt öfverstiger 10 D:o. De vildrenar, som förekomma på 
fjellen mellan Gudbrandsdalen och Österdalen, skola, enligt de underrät- 
telser vi derstädes erhållit, vara större än de i vestra Norge. 
