834 
hos hanen äro af betydlig storlek, och jemförelsevis längre än 
de af våra andra hjortdjur. De af vildrenen äro större än tam- 
renens, och hanens större än honans. De af tamrenen äro stun- 
dom ungefär lika långa som vildrenens, men smärtare. De kän- 
nas frän dem af de andra hjortdjuren genom sin bet5^dliga längd 
i förhållande till sin tjocklek, derigenom att de icke äro knott- 
riga, samt endast hafva en rudimentär rosenkrans, och slutligen 
derigenom, att de icke endast vid sin öfre ända, utan äfven vid 
ändarne af åtminstone en del af deras nedre grenar äro mer 
eller mindre plattade. I allmänhet hafva de fnllt utbildade många 
taggar, och de framtill och nedtill utgående och merendels fler- 
taggige grenarne äro af betydlig längd. Rosenstockarne äro 
mycket korte, och, liksom hos föregående hjortdjur kortare i 
samma mån som djuret är äldre. Honorna och de unge hanarne 
hafva de längste rosenstockarne. Från rosenstocken är det långa, 
mer eller mindre trinda, skaftet riktadt utåt, bakåt och uppåt, 
och på midten, och emot spetsen är det omböjdt inåt och framåt, 
så att de öfverste spetsarne af båda hornen mer eller mindre 
konvergera. Från främre sidan af hornets bas utgår stundom en 
kort och enkel tagg, och stundom en lång och vid spetsen plat- 
tad, och med två eller flera taggar försedd gren, som motsvarar 
ögontaggen hos de ofvan beskrifna hjortarterna, som hafva denne. 
Den är riktad framåt och något nedåt, nära intill nosen. Denne 
ögongren eller ögontagg är oftast icke lika utbildad på båda 
hornen af gamle hanar, och har i sådant fall merendels på det 
venstra formen af en enkel tagg, då den deremot på det högra 
är skofvellik med flere mindre taggar i främre kanten Ho- 
norna sakna stundom ögongrenen. På samma sida, och hos 
gamle hanar strax ofvan ögontaggen eller ögongrenen är en i 
allmänhet lång och vid spetsen plattad och flertaggig gren, som 
synes motsvara midteltaggen hos kronhjorten, och derföre kan 
kallas midtelgren, men som har hos de gamle hanarne ryckt 
ned närmare intill ögontaggen, och intagit samma plats, som 
istaggen hos närande hjort innehar. Hos de unge hanarne och 
hos honorna sitter den längre från ögongrenen. På den bakre 
konvexa sidan af den i allmänhet temligen starka krökning, som 
hornskaftet har ungefär å midten, är merendels en mer eller 
1) Man har i)åstått, att hanen begagnar denna skofvel till att undan- 
kasta snön, som betäcke/ renmossan, men dertill använder renen företrädes- 
vis sina framfötter. 
