844 
synes åtminstone det första af dessa båda antaganden hafva goda 
skäl för sig. Hvad den omständigheten beträffar, att inga sub- 
fossila ben af ren ännu blifvit funna i mellersta Sverige, så be- 
visar likväl detta icke, att de der framdeles icke kunna finnas, 
emedan torfmossarne i denne del af landet ännu icke varit före- 
mål för en så grundlig undersökning, som de i Skåne. 
Vildrenen håller sig i allmänhet på de högre fjelltraktema 
ofvan skogsregionen, eller ock stundom uti den öfverste delen 
af sistnämnde region. Den träffas under sommaren isynnerhet 
på sådana ställen på högfjellen, der en del snöfält ("sneebraeer") 
ständigt ligga qvar, och på hvilka man ibland får se den under 
starkt solsken liggande för att sola sig. På sådana högQell har 
den sitt egentliga hem Här går den emellanåt ned i de högre 
belägna flelldalarne, och till de från snön befriade ställena, för 
att söka efter diverse örter, och blommor, såsom Banunculus 
glacialis, Bryas octopetala^ Cerastium^ Rumex m. fl. Begäret 
efter svampar skall stundom förmå den att gå ända ned till 
tallskogens region -). Äfven under vintren håller den sig uppe 
på högigellen, der stormarne bortsopa snön, och hvarest den 
således lättare kan komma åt renmossan, som då utgör dess 
nästan enda föda (L. L^stådius & Nilsson). Enligt hvad vi i 
Norge inhemtat af renjägare, träffas den under vintren ofta vid 
foten af hög^ellen, och stundom i den öfre delen af skogsregio- 
nen, d. v. s. inom den småväxta björkens bälte. Här afsparkar 
1) Sv. Jäg.förb:s Nya Tidskrift, l:sta årg. pag. 195. 
2) Både S. Nilsson (Skand. Fauna) och L. L^stadius (Tidskrift för 
Jäg. och Naturf. 1832, pag. 345J uppgifva, att vildrenen under sommaren 
håller sig i lägre liggande trakter, t. o. m. inom skogsregionen. Enligt de 
underrättelser, som vi inhemtat af renjägare i Norge , och äfven enligt hvad 
vi sjelfve der erfarit, håller den sig under sommaren på högfjellen ofvan 
skogsgränsen, ehuru den då ofta söker sådana högt liggande fjelldalar, 
hvarest är en ymnigare tillgång på gräs och örter. Vid midsommarstiden 
hafva vi i trakten af Snöhättan träffat den på högfjellen högt ofvan skogs- 
gränsen, och invid den ständiga snön. Enligt v. Middendorffs iakttagelser 
(Sibirische Reise, Säugethiere etc, pag. 120), är det samma förhållande 
med vildrenen i Sibirien. På Taimyrlandet vandrar den under våren norrut 
till Byrrangabergen , och i September och October går den tillbaka mot 
söder, för att tillbringa vintren i närheten af skogsgränsen. På Stanowoj- 
bergen drager den sig under sommaren till de högste bergstopparne, till 
grannskapet af de smältande snöfläckarne. Enligt Heuglin (Geogr. Mittheil. 
1872, pag. 221) vandrar den stundom öfver till Novaja-Semlja , då den 
Kariska Porten är belagd med is. 
