845 
den med sina breda och teraligen skarpkantade klöfvar snön både 
från renmossan och grästufvorna , och tager stundom sin tillflykt 
till bark och qvistar af björk och vide. Vildrenen företager äf- 
ven på de Norska Qellen vandringar, och det är också här isyn- 
nerhet under våren eller försommaren samt under hösten före 
vintren som den är i rörelse, och dervid, enligt hvad ofvan 
blifvit anfördt, ofta träffas i större skaror. Den är mycket skygg, 
och är utrustad med särdeles fint väderkorn, så att den på 2000 
ä 3000 alnars afstånd kan draga vind af jägaren, och den brukar 
derföre gerna gå emot vinden. Den är mycket snabb i sitt lopp, 
ehuru detta merendels blott är ett starkt traf , och den springer 
derföre lätt från den förföljande vargen. Den besitter äfven en 
stor förmåga att klättra, och vi hafva sett den, ehuru svårt 
sårad, med sjmnerlig lätthet springa uppför en brant, med ett 
ras af stora och kantiga stenar tätt betäckt bergsluttning. De 
breda och stora klöfvarne gifva den förmågan att med lätthet 
springa på snöfälten, om snön icke är särdeles lös. Då den går 
eller springer, håller den svansen merendels upprätt, och dess 
fötter åstadkomma ett likadant knäppande ljud, som det af elgens, 
och utan tvifvel på samma sätt^). Den skall äfven vara skicklig 
simmare. Dess mycket täta hårfäll i förening med ett under 
hösten förvärfvadt tjockt fettlager under huden sätter den i för- 
måga att uthärda den starkaste köld. De Sibiriska vildrenarna 
skola under hösten vara ungefär lika feta, som de på Spetsber- 
gen, och de på Norska flellen äro då äfvenledes mycket feta, 
och hafva ett tjockt fettlager under huden. Ehuru vildrenen 
icke är fullvuxen förr än vid en ålder af 4—5 år, skall den 
dock, enligt de underrättelser, vi erhållit i Norge, vara fort- 
plantningsskicklig, då den är i sitt 2:dra år, d. v. s. till 
2:dra hösten-). Den är mycket vexlande i sin storlek, och på 
olika trakte^' är den ofta olika stor, detta sannolikt beroende 
af den olika tillgången på passande föda. På de lägre fjell- 
trakterna i sydöstra Norge skall den, enligt hvad redan är 
anfördt, vara störst. 
1) A. E. Brehm (Illustrirtes Thierleben, Bd. 2, pag. 436) antager., att 
detta ljud uppstår i tårnas ledgångar. 
2) Uti Skand. Fauna uppgifves, att den redan första hösten, eller då 
den är ungefår 5 månader gammal, skall para sig. Pallas (Zoogr. Eosso- 
As.) uppgifver, att de äro fortplantningsskicklige i 2:dra året. 
