847 
beta sina renar, och endast under vintren flytta ned med dem till 
skogslandet. En del Lappar flytta emellertid med sina renar 
under slutet af sommaren frän högQellen ned till hafskusterne, 
emedan renarna då äro begärliga efter att dricka af hafsvattnet, 
som för dem skall vara nyttigt. 
Hvita och fläckiga varieteter af tamrenen förefinnas. I 
Skand. Fauna omtalas en af det förra slaget såsom förekommande 
vid Jockmock, och Pallas omnämner det sednare från Sibirien. 
Dessa skola vara hvita med små svarta fläckar, och hållas i högt 
värde. Någon gång födas sådana, som äro svarta i början, och 
derefter blifva bruna och strierade. — Tamrenen är mycket plå- 
gad af Oestri^ samt af mygg, och stundom äro dessa besvärliga 
äfven för vildrenen. 
Med afseende på jagten efter vildrenen, och dess natural- 
historia hänvisa vi till: 
L. L. L^sTADius: Om Vilda Eenen; Tidskr. för Jägare och 
Naturforskare 1832, pag. 344; 
S. Nilsson: Skandinavisk Fauna; 
Vildrenen i Norge (efter The Field), i Sv. Jäg.förb:s Nya 
Tidskr. l:sta årg. (1863), pag. 193. 
Vi anse oss här böra i korthet omnämna en fossil hjortart, 
nemligen 
Cervus gigantens, Blumenbach. 
Jättelij orten. 
Craniet är i det närmaste af samma form, som det af dofhjorten, men 
utmärker sig derigenom att öppningen mellan tårbenet, pannbenet, öfver- 
käksbenet och näsbenet är helt liten '), och plogbenet är förenadt äfven 
med den bakre delen af gombenens crista nasalis, samt sträcker sig tillbaka 
mellan ossa pterygoidea. Mellankäksbenen nå upp till näsbenen, och dessas 
bredd innehålles icke eller knappt 2:ne gånger i deras längd. Craniets 
bredd innehålles omkring 2.ne gånger i dess längd, stundom något mindre, 
och stundom något mera. Eosenstockarne äro endast ett par tum åtskilde. 
Öfverkäksbenen äro i beröring med näsbenen till framom dessas midt. Den 
ränna, som finnes långs bakre sidan af de främre och bakre kanonbenen är 
grund, liksom hos dofhjorten, och följaktligen olik den hos renen, men 
underarmens båda ben äro sammansmälta. Halskotorna och de främre 
extremiteternas ben äro af mycket stark byggnad, och betydligt gröfre 
än hos elgen. Metacarpalbenet har den transverselle diametern större än 
den framifrån bakåt, men metatarsalbenet är hoptryckt. Bröstkotornas 
1) Dena öppning är något större hos honan än bos hanen. 
