848 
antal är 13, och ländkotornas 6. Å skelettet af en gammal hane är skul- 
derbladet 15 tum långt, och öfverarmbeuet 13 t. D:o. Detta sednares 
bredd vid öfre ändan 4 '/j t. Längden af ulna 16 t. och bredden af radium 
1^4 t. L. af metacarpm 1 fot ^j^ t. Lårbenet rakt och tjockt. Desslängd 
16 t. och dess omkrets å midten 5 t. L. af tibia 15 t. och D:o af meta- 
tarsus 12 Va t. De främre bröstkotornas neuraltaggar starkt bakåt riktade. 
(Enligt ett nästan fullständigt skelett å Carolinska Institutet i Stockholm, 
som vi genom Adjunkten C. Lovens godhet fått tillfälle att undersöka). — 
Hornen äro utomordentligt stora, och likna närmast de af dof hjorten derige- 
nom att de hafva ett temligen långt skaft, och i sin yttre del äro skofvellikt 
utbredda, med en del stora taggar vid denna utbredning, samt merendels 
hafva en ögontagg vid basen; men de skilja sig från dof hjortens dels derige- 
nom, att de hafva rosenkransen föga utbildad, och dels derigenora att de 
hafva flera taggar på den främre än den bakre kanten af den utbredde delen ^ 
och den förste af desse utgår från den förre nära intill midteltaggen , vid 
hvilken utbredningen af kronan redan har börjat. Den har varit ungefär af 
elgens storlek, ehuru något mera långsträckt i kroppen, och ungefär af 
samma kroppsställning , som kronhjorten. Man har funnit horn, som haft en 
längd af 8 fot hvartdera , så att afståndet mellan hornspetsarne stigit till 
omkring 14 fot , och deras omkrets vid basen har varit något öfver 13 tum. 
Craniets längd har knappt stigit till 2 fot. E. OwEN uppgifver längden af 
ett skelett från det l:sta refbenet tiU bakre kanten af sittbenet till om- 
kring 674 fot, och skelettets höjd öfver de högste neuraltaggarne till om- 
kring 6 fot. 
Cervus gigantens, Blumenbach: Naturgeschichte etc, pag. 729. — 1807. 
(Efter GiEBEL). 
„ „ GOLDFUSS: Ueber den Kiesenhirsch {Cervus giganteus); 
Nova Acta Physico-Medica Acad. Caes. Leop. Carol. Nat. 
Curios. T. X, 2:er Bd., pag. 455, tab. 39-43.— 1821. 
Megaceros Hibemicus, R. Owen: A History of British fossil Mamraals 
and Birds, pag. 444. — 1846. 
Cervus eurycerm, C. G. Giebel: Fauna der Vorwelt, l:erBd. , l:ste Abth. 
Säugeth. , pag. 145. — 1847. 
Lemningar af denna stora, fossila och utdöda hjortart hafva blifvit 
funna i Danmark, men ännu icke inom Sverige. Då dylika lemidngar 2) 
blifvit funna i nästan alla länder i Europa, och äfven i Asien, t. ex. i 
bengrottor i Altai, är det icke omöjligt, att de äfven kunna anträffas i 
Sverige. Denna hjort har varit samtidig med Mammuthen, Grottbjörnen och 
Grotthyaenan , och tillhör således slutet af tertiär- och början af qvartär- 
perioden; och dess ben finnas dels i bengrottor, och dels i mergel under 
torflager etc. Dess kolossala horn äro isynnerhet utmärkande, men hela 
1) A History of Britih fossil Mammals and Birds, pag. 447. 
2) Hela skeletter af den hafva åtskilliga gånger blifvit funna i England 
och på Irland ; och ett dylikt förvaras uti Carolinska Institutets i Stockholm 
osteologiska samling; och ett D:o i Universitetets i Köpenhamn zoologiska 
museum. 
