853 
Extremiteterna: Å skulderbladet är kammen rät, jeran 
samt icke utbredd i kanten å midten. Skulderbladets främre 
kant är upptill rätt afskuren teraligen långt ned. Öfverarmbenet 
är långsträckt, och längre än strålbenet. Dess störste diameter 
framifrån bakåt vid dess öfre ända innehålles 3V2 gånger eller 
något mera i dess längd. Underarmens båda ben sammanväxa 
fullständigt med hvarandra både upptill och nedom midten. Det 
främre kanonbenet är litet, och ganska bredt, och mycket kortare 
än öfverarmbenet från och med caput till nedre ändan. Å främre 
sidan har det en föga tydlig långsgående grund fåra, och baktill 
är det långsåt gruudt konkavt. Diaphysen är nedtill ungefär lika 
bred som strålbenet. — Bäckenet är temligen långt, och höft- 
benet har kroppen nästan lika lång som sittbenet, samt vingen 
föga sned. Acetabuhim är åtminstone stundom genombrutet. 
Blygdbenet har kroppen å inre sidan med en grop långsåt, hvilken 
grop tager sin början vid det hål, som förefinnes i aceta- 
huliim. Lårbenets hufvud har en djup grop för ligamentum teres. 
Troclianter major är ungefär lika bred som caput. Den snede 
sulcus^ som förefinnes framom troch. major ^ mellan den och den 
låge, knölformige proc. auricularis är smal , men temligen djup. 
Benets diaphys är måttligt böjd. Vid dess nedre ända är fossa 
interconclyJoidea anterior smal. Skenbenet är betydligt längre 
än lårbenet, och, betraktadt fram- eller bakifrån, visar det sig 
temligen starkt S-formigt böjdt. Det bakre kanonbenet, som är 
längre än det främre, men dock betydligt kortare än öfverarm- 
benet fr. o. m. caput till nedre ändan , och ungefär så långt som 
höftbenet, har diaphysen å midten nästan fyrkantig, och med 
den transversella diametern något större än den framifrån bakåt. 
Långs dess främre sida har det en grund ränna, men baktill 
är det nästan plant. De yttersta tåphalangerna äro både på de 
främre och bakre extremiteterna mot spetsen tunna och hop- 
tryckta samt höga, och med trubbig spets. 
Tänderna: Framtändernas rötter äro särdeles långa, och 
gränsen mellan dem och kronorna är otydlig. Då de öfre kind- 
tandraderna betraktas framifrån, synas de yttre sidorna af dem 
tydligen böjda inåt, och kronorna å båda raderna äro derföre 
något konvergerande. Deras yttre emaljkanter äro mycket längre 
nedskjutande än de inre. De undre kindtänderna hafva deremot 
de inre emaljkanterna mycket högre uppstående än de yttre. 
Den l:sta öfre äkta kindtanden har kronans tvärdimension större 
än längddimensionen å kronan af den 3:dje öfre oäkta kindtanden. 
