-> 
888 
sMlsJiaviteten, och har endast få och små foramina. Gommen 
bildas till större delen af öfverMhshenen. Mellanhähshenen 
sträcka sig långt tillbaka, så att de på sidorna gränsa intill 
eller nära intill de yttre näsbpxmingarne. Plogbenet är stort, 
och sträcker sig nära intill främre ändan af nosen {rostrum) 
å craniet, och omfattar upptill den till stor del broskartade 
främre förlängningen af silbenet, som motsvarar dettas lamina 
perpendicidaris hos de andra däggdjuren, och som man stun- 
dom kallat urplogben; och baktill bildar plogbenet, såsom van- 
ligt, skiljeväggen tnellan de inre eller bakre näsöppningarne, 
samt ligger under en del af det bakre kilbenets kroptp. — Rygg- 
raden utmärker sig genom en betydlig bÖjlighet, uppkommen 
derigenom, att mellan kotkro])parne förefinnas tjocka fibro- 
cartilaginösa intervertebralskifvor, hvilka i allmänhet tilltaga i 
tjocklek emot bakre kroppsändan; derigenom att halsen är 
mycket kort, och utan tandutskott p)å epistropheus ; derigenom 
att ländregionen är lång, och att sacralregionen saknas; samt 
slutligen derigenom att en stor del af svans- eller stjertkotorna, 
räknade framifrån, bära hcemapophyser eller hcemalbågar 
C^chevron-ben eller processus spinosi inferiores"). I allmänhet 
är det ett ringa antal af ref benen, som är fästadt vid bröst- : 
benet, och detta ben är således litet, — Nyckelben saknas, i 
Skulderbladet är solfjäderformigt , vanligen med spina och fossa 
prcespinata rudimentära, men med acromion och proc. cora- 
coideus väl utbildade. Blott mellan skulderbladet och öfverarm- 
benet är en rörlig articulation ; de öfriga benen i främre ex- 
tremiteten är o förenade med hvarandra genom synchondros ^ 
eller ungefär på samma sätt som kotorna i ryggraden, Öfver- 
armbenet är kort, har ett halfsferiskt ledhufuud, saknar tuher- 
ctdtim minus, och har vid sin nedre ända 3: ne plattade ledytor 
(för underarmens båda ben), som med hvarandra bilda en 
trubbig vinkel. Underarmen ur ofta längre än öfverarmen, 
och dess båda ben ligga i samma plan, och armbågbenet har 
vanligen ett tydligt ar mbågsut skott. Handlofven är ofta ofull- 
ständigt f örbenad, och handlofsbenens antal öf verstiger i allmän- 
het icke fem eller sex. Icke sällan äro en del af dessa ben in- 
bäddade i en fibröst-broskartad massa, så att de icke äro syn- 
liga. Fingrarne äro oftast fem, men stundom blott fyra, och 
de längre af dessa — i allmänhet 2:dra— å:de — hafva flera 
än tre (stundom 12 — IS) phalanger. Fingrarne äro omgifna 
