922 
elliptisk, och å det sistnämnda vundadt-oval. Skulderbladet (utan brosket) 
har bredden obet)'dligt större än längden , och acromion är väl utbildad och 
sittande nära intill processus coracoicleus, och sphui scapulce är tydlig. 
Ben Svedenhorgske H valen , W. IjILLJeborg : Öfversigt af de inom Skandi- 
navien (Sverige och Norrige) anträffade Hvalartade Dägg- 
djur (Cetacea); Upsala Universitets Årsskrift för 1862, 
pag. 60, - 1862. 
Hnnterius Sveäenhorgii , Idem: On two subfossil Whales discovered in 
Sweden; Nova Acta Kegise Societ. Seicnt. Upsal. ser- 
IILtijB vol. V, N:o 6, pag. 35, tab. IX— XI. — 1867. 
j, A. W. Malm: Hvaldjur i Sveriges museer år 1869; K. 
Sv, Vet. Akad:s Handl, ny följd, Bd. 9, N:o 2, pag. 34. 
- 1871. 
I afseende på beskrifningen af de funna benen af denne fossile hval 
hänvisa vi till den, som vi gifvit uti den ofvan citerade af handlingen i 
Upsala Kongl. Vetenskaps-Societets Handlingar, 3:dje serien, volumen V; 
och i afseende på redogörelsen för de förhållanden, under hvilka de blifvit 
funna, hänvisa vi till den först citerade "Ofversigten af de inom Skandina- 
vien anträffade Hvahxrtade Däggdjuren/' Vi få i sednare hänseendet endast 
nämna, att de blifvit uppgräfda ur jorden 1705 vid Wånga i Vestergötland, 
vid en liten bäck, benämnd Fjölbrobäcken , 12 sv. mil från, och, enligt 
uppgift, 330 fot öfver hafvet. De hafva legat uti lera, och, enligt benägen 
uppgift till oss af Professor N. E. Forssell, sannolikt i glaciallera. Något 
öfver 100 år sednare fann framl. Major L. Gyllenhal vid uppgräfningen 
af en källa å samma ställe en kota af samma skelett , och genom detta fynd 
kom platsen för det första fyndet , som eljest råkat i förgätenhet, att blifva 
närmare känd. Den är belägen på egendomen Höbergs område. Till en 
början ansåg man dessa ben för jätte-ben", och den som först insåg, att 
de äro hvalben, var sannolikt vår namnkunnige Emandel Svedenborg, som 
begagnade detta fynd såsom ett bevis för att landet fordom stått under 
vatten. 
Anm. 1. Till samma underslägte hör d^xien Hunterius temminchii J. E. 
Gray ') från Gap, och utan tvifvel äfven den fordom i norra delarne af 
Atlantiske Oceanen talrike Nordkaparen eller Biscaya-Hvalen {Balcena hi- 
scayensis J. E. Gray 2)), och sannolikt Balcena dsartica E. D. Cope^), 
från nordöstra kusten af Förenta Staterna i Norra Amerika, hvilken sednare, 
såsom CoPE förmodat, möjligen kan till arten vara identisk med Nordkapa- 
1) Catalogue of Seals and Whales in the Britisb Museum, 2:d edit. , 
pag. 98. — 1866. 
2; Ibm, pag. 89. Denne hval kan ej ik \\?imnQt Bålarna glacialisl^LEl^, 
eller Himferius glacialis (Klein), emedan det arbete, hvari Klein gifvit 
namnet Balcena glacialis för nordkaparen (Historise Piscium naturalis pro- 
movendse Missus secundus, pag. 12), är utgifvet 1741, och de der före- 
kommande namnen således icke äro gifua efter den binomiska nomenclatu- 
rens principer, och derföre icke kunna betraktas såsom artnamn. 
3) Proceed. of the Acad. of nat. Scienc. of Philad. 1865, pag. 168-169. 
