930 
stor. — Befbenen äro stora och långa, och de främre äro breda. 
l:sta paret äro något utbredda vid nedre ändan, och enkla vid 
den öfre. Bröstbenet är korsform adt, men både korsets axel och 
dess sidogrenar äro korta, och i den förre är ofta ett hål. 
Extremiteterna : Skulderbladet är, såsom i allmänhet hos 
fenhvalarne, bredt solfjäderformadt, så att dess bredd är betyd- 
ligt större än dess längd. Vanligen saknas acromion och jyroc. 
coracoideus ^ men någon gång har man funnit ett helt litet ru- 
diment af den förre och ett något tydligare rudiment af den 
sednare. Öfverarmbenet är kort, med nästan termiualt ledhufvud, 
och med distinkt, men litet tubercuhmi majiis. Af underarmens 
ben är strålbenet något längre än armbågbenet. OJecranon har 
formen af en rätt utstående, kort och afstympad kägla, som bär 
en kägelformig förlängning af brosk. Carpalbenen äro 5, och 
carpus har en bilformad broskartad utvidgning vid ulnarsidan. 
De 2:ne mellersta fingrarna, som äro af ovanlig längd, hafva 9 
phalanger hvartdera, och l:sta och 4:de fingrarna hafva 3:ne D:o 
D:o. — Bäckenbenen, som äro omkring 8 tum långa, hafva 
hvartdera å yttre sidan ett litet, genom en sena fästadt, rundadt 
ben, såsom ett rudiment af lårbenet. A ena sidan, nära midten, 
hafva de en trubbig, utstående vinkel, och å den motsatta äro 
de konkava. 
Puckelh valen förekommer i norra delarne af Atlantiske Ocea- 
nen och i norra Ishafvet. Från detta sednare vandrar den mot 
vintren åt söder, och den träffas derföre under hösten, vintren 
och våren stundom, ehuru sällan, vid kusterna af Sverige, Norge 
och England. De fleste torde vid sina vandringar söder ut hålla 
sig mera vestligt i Atlantiske Oceanen. Enligt Sophus Hallas 
lär den dock träffas i flockar vid Island i October ocb November, 
och en och annan gång i Juni. Vid förra tiden är den säker- 
ligen stadd på vandring åt söder, och vid den sednare på en 
sådan åt norr. Sålunda tillbringar den i allmänhet den varmaste 
delen af året i Ishafvet, och träffas då ganska talrik i närheten 
af Grönlands kuster, så att den då i Davissundet, enligt Esch- 
EicHT, skall vara den allmännaste af alla bardhvalarne. Några 
få säkra iakttagelser af dess förekomst vid Sveriges kuster hafva 
blifvit gjorde. Enligt A. W. Malm ^) , strandade under vintren 
1) Göteborgs K. Vet - och Vitt.-Sanih. Handl. . ny tidsföljd, häft. X, 
pag. 96; och K, Sv. Vet.Akad:s Handl ; ny följd, Bd. 9, N:o 2, pag. 37. 
