935 
Såsom redan blifvit sagdt, hafva dessa hvalben hos oss blifvit upp- 
gräfda ur jorden på Gräsön i Roslagen i Upland. Stället, der de uppgräf- 
des , är en åker vid Norreboda by på norra delen af nämnde ö, och platsen är 
omkr. 10— 15 fot ofvan hafvet, och 840 fot afiägsen från detsamma. Benen 
lågo dels uti sand, och dels uti lera, på ett djup af 2 — 4 fot, och vid dera 
funnos skal af Mytilus eclidis och Tellina balthica af samma beskalFenhet ^ 
som de, hvilka nu förefinnas i Östersjön. Första anledningen till gräfnin- 
gen, och fyndet af dessa ben, gafs af en kota af detta skelett, som för 
längre tid sedan vid dikning hade blifvit funnen i den nämnde åkern, och 
blifvit öfverlemnad till Pastorn på Gräsön, att förvaras i kyrkan derstädes 
såsom ett "jätteben." Sedan Filos. Doktorn J. O. VON Friesen fått se denna 
kota, och erhållit upplysning om de förhållanden, under hvilka den blifvit 
funnen, anställde han under sommaren 1859 en mindre gräfning i åkern, 
för att utröna, om några flera ben af skelettet der möjligen skulle kunna 
ligga qvar. Vid detta tillfälle bar åkern säd, och v. Friesen hindrades 
derigenom från att företaga någon vidsträcktare gräfning. Då han emellertid, 
detta oaktadt, lyckades finna ett par kotor och ett ref ben, samt täcktes 
förära dessa till härvarande Universitets zoologiska museum, och för oss 
beskref de omständigheter, under hvilka de blifvit funna, begåfvo vi oss 
till ort och ställe under samma år, så snart säden var skördad, och an- 
ställde, biträdde af dåvarande Medic. Studer. F. M. v. Friesen, Conser- 
vator C. F. L. Hedström och en del arbetsfolk, en vidsträcktare gräf- 
ning, samt påträffade dervid de ofvan uppräknade benen, med undantag 
af dem, som redan förut hade blifvit funna. Under hösten följande året 
(1860) besökte vi ånyo stället, och anställde en ännu vidsträcktare gräf- 
ning, för att söka återstoden af skelettet, men lyckades icke finna ett enda 
ben. Derigenom försvann hoppet att finna något mera af detta skelett. 
Jordlagren , der benen funnos , voro : öfverst ett lager af mylla af ungefär 
9 turas tjocklek, derunder ett tjockare lager af grof sand och rullstenar 
med afrundade kanter, under detta ett tunnt lager af finare sand , och der- 
under fin blålera, som stundom var så lös och djup, att man med största 
lätthet kunde nedsticka ett jernspett af ungefär 5 fots längd, utan att 
träffa något annat fastare lager. På somliga ställen hvilade denna lera på 
grus och rullstenar, och på andra ställen på fasta berghällar. De ben, som 
lågo i leran, voro bäst bibehållna. A. Erdmann, som sedermera äfven be- 
sökt detta ställe, "för att erhålla kännedom om det lagringsförhållande, 
under hvilket skelettet blifvit funnet", har uppgifvit , att det sannolikt 
"nedsjunkit här, innan ännu glacialleran fullt slutat att afsätta sig , d. v. s. 
på en tid , då vattnet ännu här egde ett större djup. Dess lemningar blefvo 
derföre till en del inbäddade i glaciallera , men till större delen , och i mon 
som hafvet fortfarande undansjönk och skelettet närmade sig stranden, i 
postglaciallera med dess egendomliga littoralfauna af Tellina och Mytilm.'" 
Enligt J. E. Gray, har en ofullständig halskota, tillhörande denna art, 
1861 blifvit af hafvet uppkastad på kusten af Devonshire i England 2) ; och 
1) Bidrag till kännedomen om Sveriges qvartära bildningar, pag. 149. 
2) Proceed. of the Zool. Soc. of Lond. 1865, pag. 40. 
60 
