947 
korta och föga utstående, och de vinklar, sona de bilda med 
öfverkäksbenens kroppar, äro trubbige. Näsbenen äro långsträckta, 
så att deras gemensamma bredd vid basen utgör ungefär af 
deras längd. Vid främre ändan äro de snedt afhuggna. De äro 
ofvan något plattade, men framtill derstädes med en långsgående 
låg köl å midten, och på hvardera sidan af denne grundt kon- 
kava. Längden af den bakre delen af craniet, räknad från främre 
kanten af basen af pannbenets orbitalutskott , innehålles något 
mera än 1 ^/^ gånger i längden af nosen, räknad från bugten i 
bakre ändan af öfverkäksbenet. Underkäksbenen äro föga böjda, 
och kronutskottet är lågt, och trubbigt triangulärt. 
Balen: Halskotorna äro 7, bröstkotorna 13 — 14, länd- 
kotorna 14, och stjertkotorna 21 = 55—56. Alla halskotorna äro 
fria. Atlas har sidoutskotten sittande högt uppe, sneda och 
korta och hoptryckta , så att deras höjd är större än deras längd. 
A undre sidan har den baktill ett stort, tillspetsadt och bakåt 
riktadt hypapophysialutskott, som passar in uti en' ledj^ta på 
följande kotan. Endast epistropheus och den följande kotan hafva 
ringformiga sidoutskott, men å äldre individer bilda sannolikt 
åtminstone de närmast följande kotorna ringar, hvilka alltid 
saknas å den 7:de Haemapophysialbågarne äro 14. Kef benen 
äro spensliga, och till antalet LS— 14 par. lista paret äro bredare 
och tjockare än de andra, och vid öfre ändan 2-höfdadt. Bröst- 
benet är korsformadt, med korsets longitudinella dimension kor- 
tare än den transversella. 
Extremiteterna : Skulderbladet är mycket bredt, så att 
dess bredd är nära dubbelt större än dess längd eller höjd. Det 
är dock i förhållande till djurets storlek litet. Acromion är 
långt skild från proc. coracoideus , samt divergerar starkt från 
denne, så att den vinkel, som den bildar med öfre delen af 
skulderbladets främre kant, är mycket spetsig. Froc. coracoideus 
är icke hälften sä lång, som acromion. Öfverarmbenet är jem- 
1) Hos den ofvan omnämnda, af Cope beskrifna, arten från N. Amerikas 
östra kust, hade 2:dra, 3:dje och 4:de halskotorna ringformiga sidoutskott, 
och hos en annan närstående art, Sibhaldius schlegelii Floweb. (Proceed. of 
the Zool. Soc. of Lond. 1864, pag. 408) från Java, har Flower funnit 
ringformiga sidoutskott å 2:dra— 5:te halskotorna. — A skelettet i Bergen 
af här ifrågavarande art har endast epistropheus ringformiga sidoutskott, 
men å ett skelett af den i Briissel från hafvet öster om Nord-Cap har, 
enligt Flowek och Van Beneden & Gervais, äfven den 3:dje halskotan 
dylika utskott. 
