955 
fingrarna har det lista (motsvarande index) 2—3 phalanger, 2:dra 
och 3:dje 5—6 D:o hvartdera, och det 4:de 3—4 D:o (natur- 
ligtvis med frånräkning af metacarpalbenen). Det 2:dra fingret 
är det längsta, men det är dock kortare än strålbenet, äfven dä 
metacarpalbenet inberäknas. Bäckenbenen, som äro trehörninga, 
med de 2:ne hörnen, och isynnerhet det ena längre och smalare, 
och med det ena afrundadt, bära på sin yttre sida en med fibrös 
väfnad fästad rundad broskartad knöl, såsom antydning till ett 
lårben. 
Ehuru denne hval icke är sällsynt vid Norges vestra kuster, 
och enligt G. O. Saes t. o. m. lär vara den allmännaste af alla 
vid Lofoten, har man knappast något säkert bevis på dess före- 
komst vid någon Svensk kust. A. W. Malm ^) uppgifver, att i 
Lunds Universitets zoologiska museum förefinnes en "ryggkota" 
af denna art, hvilken skall hafva kommit från Bohuslän, och 
tillhört ett individ , som , enligt för handen varande anteckningar 
i nämnda museum, skall hafva strandat i grannskapet af Ström- 
stad derstädes omkring 1830. Uti de zoologiska museerna i 
Christiania och Bergen i Norge förvaras skeletter af denne hval 
af sådana individer, som strandat vid Norges södra och vestra 
kuster, och både den och den föregående arten benämnes van- 
ligen af kustboarne derstädes SiJd-Qval eller Sildehval, enligt 
hvad vi redan ofvan hafva anfört. Ett af dessa individer stran- 
dade invid Christiania under Februari månad 1867, och hade 
således passerat in genom Skagerrack. Den har åtminstone en 
gång förirrat sig in uti Östersjön, emedan den af Rosenthal och 
HoRNscHucH beskrifne ^) hval, som i April 1825 strandade vid 
vestra kusten af ön Rligen, och som var omkring 45 fot lång, 
och hade 61 kotor och 15 par refben, utan tvifvel tillhörde 
denna arten, och såsom sådan också allmänt blifvit antagen. 
Den tillhör norra delarne af Atlantiske Oceanen och norra Is- 
hafvet, samt förekommer både i närheten af Europas och Norra 
Amerikas kuster. Under sommaren håller den sig mera nord- 
ligt, ehuru icke uteslutande i Ishafvet, och den förekommer då 
ofta vid nordvestra (Lofoten) och norra kusterna af Norge. Enligt 
EscHRicHT, tillbringar den icke vintreu i hafvet vid Grönland, 
1) Hvaldjur i Sveriges Museer; K. Vet.Akad:s Handl. , ny följd, Bd. 9, 
N:o 2, pag. 40. 
2) Epistola de Balcenopteris qnibusdam ventre sulcato distinctis. Gry- 
phiffi. MDCCCXXV. 4:to. 
