959 
tafl. II, fig. 8, uti af handlingen öfver "Hvaldjur i Sveriges museer" gifvit, 
s)'nes, då den jeraföres med de nu anförda måtten ur hans "Monographie 
ilhistrée", vara något afvikande deruti, att nosens sidokanter äro för litet 
konvexe Nosens ringa längd visar för öfrigt, att detta individ varit 
mycket ungt. hvarför äfvenledes skelettets beskaffenhet i allmänhet talar 2). 
— En annan osteologisk karakter, som vi, i öfverensstämmelse med de 
åsigter,. som Eschricht för länge sedan uttalat, ännu alltjemnt anse för 
särdeles vigtig för bestämningen af nu ifrågavarande art , är benbyggnaden 
i bröstfenan, hvarmed naturligtvis denna fenas yttre egendomliga form är 
sammanbunden. Vi känna icke någon annan hval hos hvilken den har en 
sådan form, och det synes oss derföre äfven af detta skäl fullt antagligt, 
att EsCHRlCllTS Pterohcdccna gigas, eller till dels Grönländarnes Tunnolik, 
och Isländarnes Steijpireyör, och äfven Ostendehvalen tillhöra en och samma art, 
samt äro synonyma med Malms BaJccnoptera CaroUncö , ehuru Reinhardt 
iiff böjd för att anse Ostendehvalen såsom till arten skild. Då man jemför 
Dubar's figurer öfver bröstfenan, såväl den öfver dess yttre b3'ggnad som 
den öfver dess benbyggnad, med dem som Malm gifvit å pl. 6, fig. A, och 
pl. 17, så finner man en fullkomlig öfverensstämmelse dem emellan, med 
undantag deraf att å Dubär's teckning phalangerna uti de 2:ne mellersta 
fingrarna synas vara 6 i stället för 7, som de äro hos B. Carolina. Denna 
skiljaktighet betyder dock ingenting, emedan en dylik variation icke sällan 
förekommer; och dessutom har Eeinhardt upplyst , att dess afingrar hos den 
af Eschricht afbiklade bröstfenan af den Grönländske Tunnoliken äfven- 
ledes blott hafva 6 phalanger (med undantag af metacarpalbenen). DUBAR 
uppgifver uti beskrifningen för l:sta fingret 4, för det 2:dra 7, för det 3:dje 
6, och föl" det 4:de 5 phalanger. Dessa uppgifter stå i strid med figuren 
hvad 2:dra ock 4:de fingrarna beträffar. Sedan man på sednare tiden er- 
farit de af åldern beroende skiljaktigheter, som halskotornas sidoutskott äro 
underkastade, och de individuella afvikelser, som l:sta parets ref ben ofta 
förete, samt de vexlingar, som förefinnas uti antalet af bröstkotorna, så 
hafva de flesta af de hinder, som ställa sig i vägen för Ostendchvalens 
identificering, blifvit undanröjda. De andra hindern synas oss påtagligen 
hafva sin grund i brister uti de befintliga beskrifningarna och afbildningarna 
af denne hval, hvilka beskrifningar också derföre i åtskilliga delar stå i 
strid med hvarandra. Ett af dessa sednare hindern är antalet 55 af ko- 
torna. Då man "emellertid jemför den af Dubar å pl. 7 gifna figuren öf- 
ver ryggraden med de ä pl. 12 öfver stjertfeiian , och dervid särskilt tager 
1) Vi hafva haft tillfälle att se en photograplii öfver den uppstoppade 
hvalen och dess skelett, sådane de exponerades i Stockholm 1866, och 
denna photographi visar sidokanterne å nosen på craniet mera konvexe, än 
hvad de äro på den omnämnda figuren. 
2) Ehuru Dubar's figurer öfver craniet af Ostendehvalen äro mycket 
underhaltiga; visa dock de å pl. 1 & 2 ganska tydligen den föv Balanoptera 
sihbaldii karakteristiska formen af nosen. 
3; Ostéographie de la Baleine échouée å Test du port d'Ostende le 14 
Novembre 1827. 
