965 
bredare brosk. Carpalbenen äro 5, och det brosk, hvari de äro 
inneslutna, har i bakre kanten en temligen längt bakat utståend^ 
förlängning. Af fingrarna är det 2:dra, såsom vanligt, längst, 
det ?):dje nägot kortare än detta, och det l:sta längre än det4:de. 
Med undantag af metacarpalbenen, har det lista fingret (index) 
4, enligt Malm och Reinhardt, det 2:dra och 3:dje enligt Malm 7, 
och enligt Reinhardt 6, och det 4:de 3 phalanger, enligt Malm. 
Med inberäkning af metacarpalbenen, äro både 2:dra och 8:dje 
fingrarne längre, men det l:sta kortare än strålbenet. Både 
metacarpalbenen och phalangerna, med undantag af de yttersta, 
äro mycket långsträckta. 13redden å smalaste stället pä meta- 
carpalbenen af 2:dra och 3:dje fingrarna innehålles ungefär 4 
gånger i dessa bens längd; och den å samma ställe på lista 
phalangerna af samma fingrar innehålles ungefär gånger i 
samma phalaugers längd. 
Enligt A. W. Malm ^) strandade en ung hane af jättehvalen 
den 29ide Oktober 18G5 vid Backa vid Askims-fjärden, en mil 
frän Göteborg. Enligt densamme -) förvaras i Göteborgs natur- 
historiska museum några ben af ett annat utan tvifvel också ungt 
individ af samma art, som strandat i slutet af 1830-talet i grann- 
skapet af Lysekil i Bohuslän, och dessutom ett par ref ben af 
ett annat större individ, förmodligen äfven af denna arten, ocli 
atj^^ett inom Bohuslän strandadt exemplar. Dessa äro de enda 
bekanta fall af dess förekomst vid någon Svensk kust. Enligt 
G. O, Sars ^) är det sannolikt denne hval, som af Ström (Sönd- 
mörs Beskr.) kallas Tue-Qval, och som skall förekomma vid 
vestra kusten af Norge. Benämningen skall härleda sig derifrån^ 
att den framom näsborrarne har en stark upphöjning på hufvudet. 
Längre norrut vid Norges kuster skall den, enligt Sars, vara 
känd under namn af HusJwal, deraf att den skall hafva en 
upphöjning på hufvudet "liksom ett hus." Den skall redan på 
långt håll gifva sin närvaro tillkänna genom ett doft, nästan 
bölande ljud, som den vid ut- och inandningen gifver ifrån sig. 
Enligt Sophus Hallas ^) är den icke sällsynt i hafvet vid Island, 
1) Några blad om Hvaldjur i allmänhet och Balcmoptera CaroUncB 
isynnerhet, pag. 16. — Göteborg 1866. 
2) Hvaldjur i Sveriges museer; K. Vet.Akad:s Handl., ny följd, Bd. 9, 
N:o 2, pag. 42—43. 
3) Norska Vid. Selsk:s i Christiania Forh. 1868, pag. 56-57. 
4) Vidensk. Meddelelser fra den Naturhist. Foren. i Kjöbenh. 1867, pag. 
163 och följ. 
