997 
såsom fläckar. Då ungarne äro små, äro de blågrå eller svartgrå ; 
något större äro de ofvan svarta, och på sidorna samt undertill 
fläckiga af grått och hvitt. 
SJcelettet. Oraniet: Dess längd utgör omkring Vg af hela 
skelettets. A ett skelett i Lunds Universitets zoologiska museum 
af 14^/2 fots längd är craniet 2 f. långt, och IS^io bredt. 
Nosens bredd vid basen innehålles omkring 1 V4 gånger i den- 
sammes längd. Mellankäksbenen äro å öfre sidan af nosen ungef. 
lika breda, som de utanför dem varande öfverkäksbenen , och 
de förra benen äro framom näsborrarne ofvan konvexa, ehuru 
icke starkt uppdrifna. Det högra mellankäksbenet sträcker sig 
något längre tillbaka än det venstra, men intetdera af dem 
berör näsbenen. Den knöl , som bildas af näsbenen och de bakom 
dem varande pannbenen, är temligen högt uppstående, och no- 
sens öfre profilkontur är rät eller nästan litet konkav hos hanen. 
Craniets höjd baktill öfver näsknölen och de vingformiga benen, 
samt med frånräkning af underkäken, är ungefär lika med läng- 
den af den bakre delen af craniet från den utstående afsatsen 
af öfverkäksbenet vid nosens bas till den mest bakåt utstående 
kanten af nackekammen. Gombenen äro i beröring med hvar- 
andra ett långt stycke. 
Balen: 3:dje och följande halskotorna äro mycket tunna, 
och nästan rudimentära. Bröstkotorna äro 12, ländkotorna 8— 9, 
och stjertkotorna 25 — 26, hvaraf 16 bära hsemapophysialbågar, 
och, med tillägg af 7 halskotor, 53 kotor. Ref benen äro 12 par, 
och af dessa äro 6 par costce verce. 
Extremiteterna: Å det nämnda skelettet i Lund är skul- 
derbladet 9 Vio t. högt, och 1 f. 1 t. bredt. Öfverarmbenet är 
6 t., och strålbenet 5 t. långt. A skulderbladet äro acromion 
och processus coracoideus nästan lika långa. Olecranon är 
otydlig. Carpalbenen äro 5, och fingrarna 5. Dessa sednare 
äro korta. Tummen har 1, pekfingret 5, långfingret 4, ring- 
fingret 3, och lillfingret 2 phalanger, allt utan inberäkning af 
metacarpalbenen. 
Den i det venstra öfverkäksbenet hos hanen sittande långa 
stöttanden är alltid vriden åt venster, och då det sällsynta fallet 
förekommer, att en dylik tand också förefinnes i det högra öfver- 
käksbenet, är äfven denna vriden åt venster. Denna vridning visar 
sig deruti, att den har åt venster spiralformigt vridne ryggar 
och ojemnheter. Den är ihålig till nära spetsen, och har i denna 
