1001 
Beluga Catodon, J. E. Gray: Catalogue of Seals and Whales in the 
British Museum, 2:d edit. , pag. 307. — 1866, 
„ „ E. Brown: Notes etc; Proceed. of the Zool. Soc. of 
Loud. 1868, pag. 551. - 1868. 
BesJcr. Kroppslängden stiger till 15—18 fot, men är 
vanligast 12—15 fot. Dess största omkrets är ungefär lika 
med -/g af dess längd, samt är belägen något framom krop- 
pens midt. Denna betydliga omkrets utvisar, att djuret är af 
en tjock kroppsform. Den främre kroppsändan är mindre af- 
smalnande, och framtill trubbig, emedan hufvudet här stupar 
nästan rätt ned till den något litet framstående öfverläppen, 
och är ofvan denne kullrigt och afrundadt, samt, dä det be- 
traktas ofvanifrån, framåt något smalare. Dess öfre profil- 
kontur är litet inböjd vid näsöppningen. Dess undre profilkontur 
är under hakan något uppstigande och böjd. Ögonen äro mycket 
små, samt belägna rätt bakom muuvinklarne , och på obetydligt 
afstånd från desse. Den transverselle, halfmånformige näsöpp- 
ningen är belägen något litet längre tillbaka än ögonen. Bakåt 
är kroppen starkt afsmalnande, isynnerhet då den betraktas 
ofvanifrån, och den är från stjertfenan ett temligen långt stycke 
framåt mycket hoptryckt, med öfre och undre kanterne härstädes 
temligen skarpe, och sträckande sig tillbaka mellan stjertfenans 
sidoflikar. Betraktad från sidan, är den bakre delen af kroppen 
eller stjerten temligen hög och mycket högre än stjertfenans 
tjocklek eller höjd , och dess undre kant är starkt uppstigande 
till stjertfenan, då deremot den öfre är nästan rät. Bröstfenorna 
äro små, och trubbiga, med vinkel i bakre kanten, och deras längd 
utgör ungefär Vg (enligt Pallas omkring ^/^) af kroppslängden. 
På midten af ryggen är en något ojemn hudköl af 1 V2 ^'ots 
längd, såsom ett rudiment af ryggfena. Den är något hårdare 
än den öfrige huden. Stjertfenan har en djup inskärning i midten 
af sin bakre kant. Huden är slät och glänsande. Färgen är 
hos de gamla öfver allt mjölkhvit Ungarne äro i början grå- 
bruna; och uti öfv(Tgångsdrägten hvita med gr: akt ga moln- 
fläckar pä de öfre krcppsdelarne. 
1) Svenska Expeditionen till Spets^iergen år 1861, utförd under ledning 
af Otto Torkll, pag 294. — Enligt Pallas är den elfeubenshvit. 
64* 
